Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

       08 серпня 2025 року                                          м. Рівне

Справа № 557/689/25
Провадження № 33/4815/659/25

Суддя Рівненського апеляційного суду – Полюхович О.І.,
з участю: 
захисника – Хмари М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Хмари М.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Гощанського районного суду Рівненської області від 08 липня 2025 року, –

ВСТАНОВИВ:

Постановою Гощанського районного суду Рівненської області від 08 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і щодо нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
З матеріалів справи вбачається, що водій ОСОБА_1 19 квітня 2025 року о 23 год. 55 хв. на вул. Грушевського, 26 в с. Бугрин керував транспортним засобом «Peugeot 307», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі відмовився, та з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місця зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcоtest Drager 6810» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.
Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.
В поданій апеляційній скарзі захисник Хмара М.В. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати постанову місцевого суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Зазначає, що відеозаписами, які є об`єктивними доказами у справі, не підтверджено факту керування ОСОБА_1 автомобілем, а саме докази руху автомобіля, д.н.з. НОМЕР_1 , під його керуванням та зупинки його працівниками поліції за допомогою проблискових маячків або спеціальним звуковим сигналом, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводить, що судом всупереч вимог ст.ст.251, 252 КУпАП не взято до уваги сумнівні дані в протоколі про адміністративне правопорушення щодо виявлення в ОСОБА_1 ознак нібито алкогольного сп`яніння, що унеможливлює встановлення наявності запаху алкоголю з порожнини рота чи достовірне спостереження за поведінкою особи. Вказує, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що відеозаписи з бодікамер долучені до протоколу про адміністративне правопорушення не є безперервними, оскільки в окремі моменти бодікамери поліцейських вимикалися, що є порушенням п.5 розділу ІІ Інструкції №1026.
Заслухавши доводи захисника Хмари М.В. на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Так, однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст.266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року №1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.
Відповідно до цих нормативних актів, оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення при зазначених у постанові обставинах ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах, а саме:
- актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння (а.с.3);
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого огляд не проводився у зв`язку з відмовою водія (а.с.4);
- відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, з яких вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі (а.с.7)
Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому вони є належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції є об`єктивними доказами, тобто такими, які в процесі доказування не встановлюються від людей і не залежать від їх суб`єктивного сприйняття певних обставин.
При цьому судом не встановлено обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників поліції стосовно ОСОБА_1 та порушень ними оформлення адміністративних матеріалів, що ставили б під сумнів його вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Жодних доказів порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) до апеляційної скарги додано не було.
Доводи апеляційної скарги про те, що відеозаписами, які є об`єктивними доказами у справі, не підтверджено факту керування ОСОБА_1 автомобілем та зупинки його працівниками поліції за допомогою проблискових маячків або спеціальним звуковим сигналом, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП є безпідставними, оскільки з відеозапису вбачається, що автомобіль PEUGЕOT 307 повільно рухається на зустріч екіпажу патрульної поліції (файл 0016, час 00:50). З вказаного відеозапису вбачається, що працівники поліції не зупиняли вказаний транспортний засіб, а він зупинився сам. Тобто відсутність на відеозаписі моменту використання проблискових маячків чи спеціального звукового сигналу не спростовує факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також не впливає на доведеність події правопорушення та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Апеляційний суд також зазначає, що дії ОСОБА_1 , зафіксовані на відеозаписах, були спрямовані на ухилення від проходження медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння, а рішення про відмову від його проходження ОСОБА_1 прийняв свідомо.
Інші доводи апеляційної скарги щодо незаконності оскаржуваної постанови не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст.ст.33, 38 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
На думку апеляційного суду, таке стягнення буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст.23 КУпАП.
Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.
Керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст.294 КУпАП, суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Гощанського районного суду Рівненської області від 08 липня 2025 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу його захисника – адвоката Хмари М.В. – без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І.Полюхович