П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/15441/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Божук Д.А. 
Суддя-доповідач -  Сторчак В. Ю.   
27 серпня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сторчака В. Ю. 
суддів:  Граб Л.С.  Матохнюка Д.Б. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року позов задоволено.
Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у зарахуванні ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи з 12.03.1993 по 14.02.2002 в сільськогосподарському кооперативі   "Нива", викладену у листі №7796-6383/І-03/8-2200/24 від 16.04.2024.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 весь період роботи з 12.03.1993 по 14.02.2002 в сільськогосподарському кооперативі "Нива".
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 21.03.2024 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою про зарахування до страхового стажу   періоду роботи з 12 березня 1993 року по 14 лютого 2002 року.
Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області листом від 16.04.2024 повідомило позивача, що 03.05.2023 ОСОБА_1 звернувся в сервісний центр обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком.
До заяви про призначення пенсії позивач надав, зокрема, архівну довідку про стаж та заробітну плату від 02.05.2023 №03-01/277, видану Красилівським трудовим архівом за період роботи в СК "Нива". Однак до страхового стажу не зараховано період роботи у 1993-1998 роках, оскільки у книгах обліку трудового стажу і заробітку колгоспника та відомостях по оплаті праці у період роботи в СК "Нива" позивач зазначений як ОСОБА_1 (по батькові не зазначено). Тому підстави для врахування до страхового стажу позивача періоду роботи у СК "Нива" згідно поданих документів відсутні.
Відповідно до поданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу, тривалість страхового стажу позивача становить 5 років 10 місяців 14 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.   
Рішенням від 11.05.2023 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 30 років.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості вимог позивача, відтак і наявності підстав для задоволення позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.
Відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.
Частиною 1  статті 24 Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"   встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього   Закону   за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2  статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").
Абзацом другим частини четвертої статті 26 Закону №1058-ІV передбачено, що наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.
Згідно із статтею 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Відповідно до пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
СиОтже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Як встановив суд першої інстанції, позивачу відмовлено у зарахуванні трудового стажу періоду роботи в СК "Нива" з 1993 по 1998 рік, згідно архівної довідки Красилівського трудового архіву від 02.05.2023 №03-01/277, оскільки у період роботи в СК "Нива" прізвище, ім`я та по батькові заявника за вказаний період роботи зазначено не повністю ( ОСОБА_1 ).
Разом з тим, в матеріалах справи міститься трудова книжка серії НОМЕР_1 від 15.02.2002, згідно записів якої, позивач у спірні періоди:
- 12.03.1993 - прийнятий в члени колективно-селянського підприємства "Нива" с. Криворудка на різні роботи;
- 17.03.2000 - реорганізовано ксп "Нива" в сільськогосподарський кооператив "Нива" с. Криворудка;
- 14.02.2002 - звільнений з членів сільськогосподарського кооперативу "Нива" с. Криворудка за власним бажанням.
Отже, у трудовій книжці позивача наявні відповідні записи про роботу у спірний період, тому ці записи є належними та допустимими доказами на підтвердження страхового (трудового) стажу. Також трудова книжка містить відомості про встановлений мінімум та кількість відпрацьованих людиноднів.
В матеріалах справи також міститься копія архівної довідки Красилівського трудового архіву від 02.05.2023 №03-01/277 за 1993-2000 роки, яка містить інформацію про встановлений мінімум та кількість відпрацьованих людиноднів. При цьому, дані архівної довідки від 02.05.2023 №03-01/277 відповідають даним трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 15.02.2002.
Суд першої інстанції вірно визнав безпідставними твердження пенсійного органу щодо незарахування позивачу стажу роботи через наявність неточностей в архівних довідках (а саме незазначення або неповне зазначення по батькові заявника), оскільки на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його документах, що підтверджують трудову діяльність.
В свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової документації, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення такої.
Отже, твердження відповідача про відсутність підстав для зарахування періоду роботи позивача в сільськогосподарському кооперативі "Нива" до страхового стажу у зв`язку з незазначенням або зазначенням в довідках неповного по батькові позивача, є безпідставними.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у зарахуванні ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи з 12.03.1993 по 14.02.2002 в сільськогосподарському кооперативі   "Нива" є протиправною.
З огляду на наведене, суд вірно зобов"язав Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до стажу ОСОБА_1 весь період роботи з 12.03.1993 по 14.02.2002 в сільськогосподарському кооперативі "Нива".
Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку і, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Щодо інших доводів скаржників, колегія суддів зазначає, що у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії», заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року відповідає.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Апеляційний суд вважає, що Хмельницький окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.  

Головуючий	 	 	Сторчак В. Ю.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Граб Л.С.    Матохнюк Д.Б.