ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний номер справи: 766/2515/24                  Головуючий в І інстанції: Ус О.В. 
Номер провадження: 22-ц/819/660/25                  Доповідач: Майданік В.В.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

15 липня 2025 року                                                         м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

головуючого судді        Майданіка В.В.,
суддів:                Воронцової Л.П.,
                       Кутурланової О.В., 

учасники справи: 
позивач – Акціонерне товариство "ОТП Банк";
відповідач –  ОСОБА_1 , 
       
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Павленка Сергія Валерійовича, який діє від імені Акціонерного товариства "ОТП Банк", на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 21 квітня 2025 року, ухвалене у складі судді Ус О.В., дата складення повного рішення – не зазначно, у справі за позовом Акціонерного товариства "ОТП Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позовної заяви, оскаржуваних судових рішень та апеляційної скарги

У лютому 2024 року позивач АТ "ОТП Банк" до суду з вказаним позовом до  ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідачки на користь позивача кредитну заборгованість в сумі 75 311,47 грн та судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 3028,00 грн.

Позов обґрунтований наступним. 
07.10.2017 року між банком та відповідачем укладено договір про споживчий кредит №2016583345, на підставі якого банк надав позичальнику споживчий кредит, а позичальник отримав його на умовах, передбачених договором. 
За умовами вказаного договору відповідач отримав два типи кредиту одночасно, а саме відповідно до договору кредит у розмірі 7 297,90 грн на придбання товару у продавця на строк до 07.02.2018 р. та відповідно до п.2 договору кредитну лінію із встановленим розміром кредитного ліміту у розмірі 3 тис. грн (з можливістю збільшення відповідно до умов кредитного договору) на строк 3 роки (з правом пролонгації). 
Відповідач не виконав умови договору та має заборгованість за кредитом та відсотками за користування кредитом станом на 10.10.2023 року в загальній сумі 75 311,47 грн.
У зв`язку з наведеним позивач просить задовольнити позов.

       Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.02.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

24 квітня 2024 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити в задоволенні позову. Вказала, що при перевірці розрахунку заборгованості було встановлено, що відповідач сплатив банку більшу суму ніж отримав на 20972 грн. Зазначила, що матеріаламии справи не підтверджено, що відповідач ознайомився і розумів умови та правила користування карткою в банку; відповідач не погоджував сплату процентів за користування кредитними коштами тощо.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подано заяву про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити.

Відповідач та його представник в судове засідання не прибули, в матеріалах справи наявна заява представника відповідача про розгляд справи у відсутність. 

Суд розглянув справу за відсутності її учасників.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 21 квітня 2025 року позов було задоволено частково. Суд вирішив із заявленої до стягнення суми заборгованості в 75 311,47 грн стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №2016583345_CARD від 07.10.2017 року в розмірі 3 035,96 грн, а в задоволенні решти вимог відмовити. Також суд стягнув з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 122,03 грн. 

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що 07 жовтня 2017 року між Акціонерним товариством "ОТП Банк"та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №2016583345, за п. 1.1 якого банк надає позичальнику споживчий кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: тип кредиту кредит, на придбання товару/послуг у продавця (ТОВ "Дієса") 6 997,90 грн, на сплату послуг за надання виписок в електронному вигляді (смс-інформування) 300,00 грн, загальний розмір кредиту 7 297,90 грн; мета отримання кредиту придбання товарів та послуг у продавця; строк надання кредиту 4 місяці; розмір власного платежу (фінансової участі) позичальника 6 тис. грн; фіксована процентна ставка 0,01% річних; загальна вартість кредиту 7 298,04 грн.
Також суд виходив з того, що відповідно до розписки ОСОБА_1 , останній отримав картку емітовану на його ім`я № НОМЕР_1 , термін дії 07/20.
Також суд врахував, що наданий позивачем витяг з договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих) (публічний) відповідачем ОСОБА_1 не підписаний, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови та тарифи розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи договір про споживчий кредит №2016583345 від 07.10.2017р.
Також суд виходив з того, що підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту, який містить відомості щодо виданого кредиту, строку кредитування, розмір відсотків, з одного боку, не містить умов щодо кредитування кредитної лінії, нарахування відсотків, відповідальності у вигляді штрафів, пені тощо, а з іншого боку, не є частиною кредитного договору, а виступає способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця. При цьому суд послався на висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, зроблений у постанові від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20.
Також суд виходив з того, що за відсутності достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутності в договорі про споживчий кредит №2016583345 від 07.10.2017 р домовленості сторін про розмір кредитного ліміту, порядок і строки його повернення, розмір і порядок нарахування процентів, надані банком документи, зокрема Договір про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих) не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору. При цьому суд враховував правову позицію, яку висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 3 липня 2019 року у справі №342/180/17.
Також суд виходив з того, що оскільки матеріали справи не містять доказів щодо істотних умов укладеного сторонами кредитного договору в частині користування відповідачем кредитною лінією, то наданий банком розрахунок заборгованості за договором достовірно не вказує на розмір невиконаного відповідачем зобов`язання та є неналежним доказом.
Також суд враховував, що згідно довідки про наявність заборгованості від 10.10.2023 року, заборгованість ОСОБА_1 за договором №2016583345 від 07.10.2017 р. по рахунку № НОМЕР_2 UAH станом на 10.10.2023 року становить 75311,47 грн., що складається з: заборгованості за тілом кредита 21773,70 грн., заборгованості за відсотками 1758,99 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту 29517,06 грн., заборгованості за простроченими відсотками 22261,72 грн. 
При цьому суд взяв до уваги звіт-рахунок за період з 09.10.2017 р по 10.10.2023 р., відповідно до якого ОСОБА_1 користувався кредитними коштами, за період з 07.10.2017 р. по 10.10.2023 р. використав 201 295,96 грн, внесено на погашення заборгованості 198 260,00 грн (останній раз внесено 2 тис. грн 05.02.2022 р). Востаннє користувався кредитною карткою 26.01.2022 року, після вказаної дати почалось нарахування банком відсотків за користування кредитною лінією, овердрафтом, списання для погашення простроченої заборгованості тощо. Різниця між використаними коштами та погашенням заборгованості складає 3 035,96 грн (201295,96 грн – 198260,00 грн.). З наданого розрахунку заборгованості вбачається, що банком розраховано використання коштів (до складу якої включено комісію за отримання готівки) 203 300,92 грн, плата за обслуговування рахунку/списання за смс інформування 15 510,48 грн, нарахування % 55 525,93 грн, нарахування штрафу 450,00 грн, надходження коштів на рахунку 199 475,86 грн. 
В той же час, як зазначив суд, умовами договору та паспортом споживчого кредиту, які підписані відповідачем ОСОБА_1 не передбачалось нарахування відсотків за користування кредитною лінією, овердрафтом, штрафів тощо.
З огляду на викладене вище, відсутності окремого розрахунку за двома типами кредиту, визначеному договором про споживчий кредит, суд дійшов висновку, що поданий позивачем позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором у сумі 3035,96 грн тіла кредиту.

На вказане судове рішення адвокат Павленко Сергій Валерійович, який діє від імені Акціонерного товариства "ОТП Банк", подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати в частині відмови оскаржуване рішення й ухвалити нове рішення про стягнення заборгованості за договором №2016583345_CARD від 07.10.2017р. станом на 28.09.2022р у розмірі 75 311,47 грн, що складається з: заборгованості за тілом кредиту – 21 773,70 грн, заборгованості за відсотками – 1 758,99 грн, заборгованості за простроченим тілом кредиту – 29 517,06 грн, заборгованості за простроченими відсотками – 22 261,72 грн. Також просив стягнути сплачений судовий збір в розмірі 4 026,00 грн. При цьому скаржник послався на порушенням норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Зокрема, вказав, що суд не прийняв до уваги того, що за умовами Договору про споживчий кредит відповідач отримав два типи кредиту одночасно, а саме: за п.1 Договору кредит у розмірі 7 297,90 грн на придбання товару у продавця на строк до 07.02.2018 р. та відповідно до п.2 договору кредитну лінію із встановленим розміром кредитного ліміту у розмірі 3 тис. грн (з можливістю збільшення відповідно до умов кредитного договору) на строк 3 роки (з правом пролонгації). 
Також зазначив, що суд не врахував і положення Правил користування карткою Додаток № 2 до Договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток, згідно з якими відповідач взяв на себе певні зобов`язання по сплаті мінімального платежу, відсотків. 
Також вказав, що поза увагою суду залишись і те, що розмір процентів за кредит визначений в договорі, який особисто підписав відповідач. Отже, відповідач був ознайомлений з Заявою-анкетою, Договором, Правилами й Тарифами банку, адже шляхом підписання Заяви-анкети клієнт підтверджує, що він особисто отримав свій примірник Заяви-анкети, тарифів банку, а також ознайомився з умовами договору, тарифами, які розміщені на офіційному сайті банку.
Також зазначив, що суди мають враховувати особливості публічних договорів банків та специфіку укладення заяв про надання банківських послуг і використання практику ПриватБанку до всіх банків є неправильним.
Також вказав, що суд необґрунтовано не прийняв до уваги Розрахунок банку, оскільки в ньому враховані всі платежі, здійснені ОСОБА_1 і він узгоджується із звіт-рахунком. Також в Розрахунку чітко простежується формула: Використання кредитних коштів 203 300,92грн + Плата за обслуговування рахунку/списання за смс-інформування 15 510,48грн + % за недозволені перевитрати (плата за користування кредитними коштами) 55 525,93грн + 450,00грн – надходження коштів на рахунок 199 475,86грн = 75 311,47грн.

У своєму відзиві адвокат Устюжина Тетяна Юріївна, яка діє від імені відповідача, просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін. При цьому вказала, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вважає, що умовами договору та паспортом споживчого кредиту, які підписані відповідачем ОСОБА_1 , не передбачалось нарахування відсотків за користування кредитною лінією, овердрафтом, штрафів тощо. 

       Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. 

Фактичні обставини, встановлені судом

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

07 жовтня 2017 року між Акціонерним товариством "ОТП Банк" та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №2016583345, за п.1.1 якого банк надає позичальнику споживчий кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: тип кредиту – кредит, на придбання товару/послуг у продавця (ТОВ "Дієса") 6 997,90 грн, на сплату послуг за надання виписок в електронному вигляді (смс-інформування) 300,00 грн, загальний розмір кредиту 7 297,90 грн; мета отримання кредиту придбання товарів та послуг у продавця; строк надання кредиту 4 місяці; розмір власного платежу (фінансової участі) позичальника 6 тис. грн; фіксована процентна ставка 0,01% річних; загальна вартість кредиту 7298,04 грн (а.с.66). 

Вказаний договір підписаний особисто відповідачем та банком.

Згідно п.1.4 договору позичальник зобов`язаний повернути банку суму кредиту та виконати всі інші зобов`язання встановлені договором не пізніше 07.02.2018 р.

За п.1.5 договору, за управління кредитом позичальник сплачує комісію, розмір якої зазначений в Графіку платежів.

Відповідно ж до п.2 договору: позичальник підтверджує факт приєднання до Публічного договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих), що розміщений на Інтернет сайті (www.otpbank.com.ua) та на умовах, викладених в цьому розділі; за умови належного виконання позичальником умов кредитного договору та прийняття Банком позитивного рішення щодо надання Держателю кредиту, Банк відкриває Держателю картковий рахунок в гривні та випускає кредитну карту типу MasterCard Standart, відкриває відновлювальну кредитну лінію, а також виконує розрахункове обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням кредитної картки, її реквізитів чи без використання картки.

Відповідно до п.2.2 договору загальний розмір кредитної лінії становить 3 тис. грн.

Строк користування кредитною лінією становить 3 роки з моменту підписання банком і позичальником цього договору (п.2.3 договору).

За користування кредитною лінією, в тому числі простроченим кредитом та овердрафтом, банк нараховує проценти в розмірі встановленому Тарифами Банку та на дату укладення Угоди розмір процентів становить 40% процентів річних по операціям розрахунків карткою за товари, послуги та в мережі Інтернет, та по операціях зняття готівки в банкоматах та пунктах видачі готівки. У разі виникнення несанкціонованого овердрафту відсотки нараховуються від суми заборгованості 0,15 процентів за день (п.2.4).

Відповідно до п.2.5 договору, за користування кредитною лінією, наданою держателю протягом розрахункового циклу, Держателю встановлюється пільговий період користування кредитом. Тривалість пільгового періоду визначається Правилами, а розмір процентної ставки впродовж пільгового періоду становить 0,01 процентів річних.

Пунктом 2.6 передбачено, що підписанням цього договору, держатель гарантує, що йому зрозумілі і він погоджується з усіма положеннями Угоди, Публічного договору, Правил та Тарифів Банку, з якими він ознайомився сам та зобов`язується ознайомити кожну довірену особу.

Згідно п.3.3 договору невід`ємною частиною цього договору є Правила користування та Публічний договір, що розміщені на сайті банку www.otpbank.com.ua.

Позичальником ОСОБА_1 також підписано: Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту з урахування вартості всіх супутніх послуг (Додаток №1 до договору) (а.с.67), Паспорт споживчого кредиту (а.с.68), орієнтовний графік споживчого кредиту (додаток №1 до Паспорту споживчого кредиту) (а.с.69), Анкету-заяву на отримання кредиту/опитувальний лист (а.с.70).
Графік платежів починається з 07.10.2017р та закінчується 07.02.2018р на загальну суму 7298,04грн, а саме 4 платежі: 07.11.2017р, 07.12.2017р, 08.01.2018р – по 1825,00грн і 07.02.2018р – 1823,04грн.

Відповідно до розписки ОСОБА_1 , останній отримав картку емітовану на його ім`я № НОМЕР_1 , термін дії 07/20.

Згідно товарного чеку №8446725 від 07.10.2017 р. ОСОБА_1 придбано у ТОВ "Дієса" товар на загальну суму 12997,90 грн, зазначено вид платежу розстрочка 20 платежів, перший внесок 5%.

Банком до позову надано Договір про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих) (публічний), який не містить підпису позичальника ОСОБА_1 

11.01.2024 р. за вих. №3245/2024 АТ "ОТП Банк" на адресу ОСОБА_1 надіслано досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості.

Наданий позивачем Договір про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих) (публічний) визначає, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентну ставку, строк кредитування, порядок повернення кредиту, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін. 

Крім того, позивачем надано Паспорт споживчого кредиту, який підписаний ОСОБА_1 та містить відомості щодо виданого кредиту, строку кредитування, розмір відсотків. В той же час, вказаний паспорт не містить умов щодо кредитування кредитної лінії, нарахування відсотків, відповідальності у вигляді штрафів, пені тощо.

Згідно Довідки про наявність заборгованості від 10.10.2023 року, заборгованість ОСОБА_1 за договором №2016583345 від 07.10.2017р. по рахунку № НОМЕР_2 UAH станом на 10.10.2023 року становить 75 311,47 грн, що складається з: заборгованості за тілом кредиту 21 773,70 грн, заборгованості за відсотками 1 758,99 грн, заборгованості за простроченим тілом кредиту 29 517,06 грн, заборгованості за простроченими відсотками 22 261,72 грн (а.с.34).

Звіт-рахунок за період з 09.10.2017 р по 10.10.2023 р. свідчить про те, що ОСОБА_1 користувався кредитними коштами, за період з 07.10.2017 р. по 10.10.2023 р. використав 201 295,96 грн, внесено на погашення заборгованості 198 260,00 грн (останній раз внесено 2 тис. грн 05.02.2022 р). Востаннє користувався кредитною карткою 25.01.2022 року, після вказаної дати почалось нарахування банком відсотків за користування кредитною лінією, овердрафтом, списання для погашення простроченої заборгованості тощо (а.с.35-65). 

З наданого Розрахунку заборгованості вбачається, що банком розраховано використання коштів (до складу якої включено комісію за отримання готівки) 203 300,92 грн, плата за обслуговування рахунку/списання за смс інформування 15 510,48 грн, нарахування % 55 525,93 грн, нарахування штрафу 450,00 грн, надходження коштів на рахунку 199 475,86 грн (а.с.13-33). 

Нормативно-правове обґрунтування та позиція суду апеляційної інстанції

Згідно зі ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. 
За ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно з ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

За ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. 

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст.627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 

Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл.52 ЦК України (статті 626-654).

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини 1 та 2 ст. 633 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч.1 ст.634 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За положеннями ст.1054 ЦК України:
--- за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1);
--- до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина 2);
--- особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина 3).

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

       Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За ч.ч.1, 3 ст.1049 ЦК України: позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (частина 1); позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (частина 3).
Відповідно до ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

За змістом пункту 22 частини першої статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач – це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. 

10 червня 2017 року набрав чинності Закону України "Про споживче кредитування", який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. 

Згідно зі ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" у редакції, чинній з 10 червня 2017 року, цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".

Згідно п.11 ч.1 ст.1 Закону України "Про споживче кредитування" споживчий кредит (кредит) – це грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. 

Отже, регулювання правовідносин кредитодавця зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів Закону України "Про захист прав споживачів". З 10 червня 2017 року на ці відносини поширюється Закон України "Про споживче кредитування", а у частині, що йому не суперечить, – також Закон України "Про захист прав споживачів". 

Відповідно до ч.5 ст.8 Закону України "Про споживче кредитування" максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Вказана норма була введена в дію на підставі Закон України від 22.11.2023 № 3498-ХІ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", який набрав чинності 24.12.2023 року.

Кредитний договір був укладений 07 жовтня 2017 року, тобто до внесення вказаних змін до Закону України "Про споживче кредитування", відповідно, денна процентна ставка у відповідності до чинного законодавства може перевищувати 1 %. 

Суд апеляційної інстанції не може повністю погодитися з висновком суду першої інстанції про те, що умовами договору, який підписано відповідачем ОСОБА_1 , не передбачалось нарахування відсотків за користування кредитною лінією, овердрафтом, тощо, адже такий висновок суперечить наявним доказам, оскільки розмір процентів за кредит визначений в договорі, який особисто підписав відповідач. І про це обґрунтовано зазначено в апеляційній скарзі.

Разом з тим, апеляційний суд не може повністю погодитися і з позицією позивача, оскільки вона не в повній мірі відповідає положенням закону.

Так, встановлено, що строк користування кредитною лінією становить 3 роки з моменту підписання банком і позичальником цього договору (п.2.3 договору), тобто до 07.10.2020 року.

Відтак, у межах строку кредитування (до 07.10.2020 року) відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами. Починаючи з 08.10.2020 року відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. 

Такою є й правова позиція Великої Палати Верховного Суду в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10 цс 18).

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, розмір процентів за користування кредитом слід визначати за станом на 07.10.2020 року, а відповідно до наданого ж самим банком Звіту-рахунку за період з 09.10.2017 р по 10.10.2023 р (а.с.51) станом на 07.10.2020 року загальна сума заборгованості відповідача зовсім відсутня.

Апеляційний суд враховує, що відповідно до вказаного Звіту-рахунку за період після спливу визначеного договором строку кредитування (07.10.2020 року) банком було нараховано відсотків на суму 40 945,09 грн. З урахуванням наведеного вище це є незаконним. Як наслідок, сплачені відповідачем відповідні кошти банк зараховував на погашення процентів. 

Визначаючи розмір заборгованості відповідача перед позивачем, суд апеляційної інстанції враховує дані Довідки про наявність заборгованості від 10.10.2023 року та дані вказаного Звіту-рахунку, які не спростовані відповідачем, та вважає, що загальний розмір заборгованості слід зменшити на суму процентів у розмірі 40 945,09 грн, незаконно нарахованих поза межами погодженого сторонами строку кредитування (після 07.10.2020 року).

Таким чином, розмір заборгованості відповідача перед позивачем складає 34 366,83 грн.

Висновки суду апеляційної інстанції

Таким чином, підсумовуючи викладене, рішення суду першої інстанції на підставі п.2 ч.1 ст.374, п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України слід змінити в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором, збільшивши розмір стягнутої суми з 3 035,96 грн до 34 366,83 грн. Відповідно, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України: 
--- судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1); 
--- інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 
1) у разі задоволення позову – на відповідача;
2) у разі відмови в позові – на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2);
--- при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (ч.10).

Судом першої інстанції, з урахуванням сплаченого позивачем при поданні позову судового збору в установленому розмірі 3 028,00 грн (1,5% ціни, але не менше одного прожиткового мінімуму), стягнуто з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно задоволених вимог (4,03%) в розмірі 122,03 грн (3028грн х 4,03% : 100%). 

Однак, з урахуванням того, що розмір задоволених позовних вимог збільшився до 45,63% (34366,83 х 100% : 75311,47грн), слід збільшити й розмір стягнутих з відповідача на користь позивача судових витрат з 122,03 грн до 1 381,67 грн (45,63% х 3028,00грн : 100%). А тому оскаржуване рішення підлягає відповідній зміні і в частині стягнення судових витрат.

При поданні апеляційної скарги позивачем сплачено 4 358,95 грн судового збору (150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, тобто 150% х 3028грн х 95,97%). Рішенням суду першої інстанції стягнуто 3 035,96 грн кредитної заборгованості, а в скарзі ставилось питання про скасування рішення в частині відмови в позові, тобто по суті банк просив стягнути решту суми заборгованості, а саме 72 275,51 грн (75311,47грн – 3 035,96 грн), однак апеляційним судом ухвалено лише збільшити розмір стягнутої суми до 34 366,83. Тобто, скаргу задоволено на 47,55% (34366,83грн х 100% : 72275,51грн). 

Отже, скаржнику підлягають стягненню з відповідача судові витрати в розмірі 2 072,68 грн (47,55% х 4358,95грн : 100%), понесені у зв`язку зі сплатою судового збору за подання апеляційної скарги. 

Решта доводів апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, не підтверджені належними доказами та висновків суду не спростовують. 
Зокрема, не можуть бути прийняті до уваги посилання скаржника на обґрунтованість позову і, як наслідок, про необхідність стягнення кредитної заборгованості в розмірі 75 311,47грн. При цьому апеляційний суд враховує те, що, як вже було зазначено, строк користування кредитною лінією становить 3 роки з моменту підписання договору, тобто до 07.10.2020 року, відтак право банку як кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, що тягне за собою незаконність нарахування відсотків після спливу визначеного договором строку кредитування (07.10.2020 року) на суму 40 945,09 грн. Як наслідок, загальний розмір заборгованості підлягає зменшенню на суму процентів у розмірі 40 945,09 грн, незаконно нарахованих поза межами погодженого сторонами строку кредитування (після 07.10.2020 року).

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, суд 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Павленка Сергія Валерійовича, який діє від імені Акціонерного товариства "ОТП Банк" задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 21 квітня 2025 року змінити: 
--- в частині стягнення з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "ОТП Банк"заборгованості за кредитним договором, збільшивши розмір стягнутої суми з 3 035,96 грн до 34 366,83 грн (тридцяти чотирьох тисяч триста шестидесяти шести гривень 83 коп.);
--- в частині стягнення з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "ОТП Банк" судових витрат, збільшивши розмір стягнутих судових витрат з 122,03 грн до 1 381,67 грн (однієї тисячі триста вісімдесят однієї гривні 67 коп.).

Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "ОТП Банк" судові витрати в розмірі 2 072,68 грн (дві тисячі сімдесят дві гривні 68 коп.), понесені у зв`язку зі сплатою судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку, у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повної постанови – 15 липня 2025 року.

Головуючий                                _ _ _ _ _ _ _ _ _ _                   В.В. Майданік

Судді:                                        _ _ _ _ _ _ _ _ _ _         Л.П. Воронцова

                                       _ _ _ _ _ _ _ _ _ _         О.В. Кутурланова