Справа № 463/3582/25                                Головуючий у 1 інстанції: Грицко Р.Р. 
Провадження № 33/811/1025/25                        Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника Оприска М.В. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 19 червня 2025 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,0 гривень (сімнадцять тисяч гривень 00 копійки) в дохід держави з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - інформація відсутня) в дохід держави 605,60 гривень судового збору.
Згідно з постановою,  ОСОБА_1 09 квітня 2025 року о 23 год. 15 хв. по вул.Мечникова,29 у м.Львові, керував транспортним засобом марки «AUDI Q7» р.н. НОМЕР_1  з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя). Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Не погоджуючись із рішенням судді першої інстанції, захисник Оприско М.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 19 червня 2025 року, провадження по справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог покликається на те, що судом першої інстанції грубо порушено право особи на участь в розгляді справи. Представником ОСОБА_1 було подано обгрунтоване клопотання про відкладення розгляду справи, однак таке було відхилено. 
Апелянт наголошує, що працівник поліції діяв всупереч вимогам КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735: ним не було роз`яснено ОСОБА_1 його прав, зокрема, права на правову допомогу, не було пояснено, на підставі яких ознак алкогольного сп`яніння у поліцейського виникли підстави вимагати проходження водієм огляду, не було роз`яснено процедури проходження огляду на стан сп`яніння, можливості проходження огляду в медичній установі, не було вказано, в яку медичну установу може бути скерований ОСОБА_1 та не оформлено відповідного направлення.
У протоколі серії ЕПР1 № 295884 зазначено, що ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння за адресою: м. Львів, вул. Кульпарківська, 95 у лікаря-нарколога відмовився.
Однак така обставина спростовується відеозаписами з бодікамер патрульних.
Так, на відеозаписі (файл с1ір-3.тр4, час 00.02.30-00.03.00) видно, що ОСОБА_1 розпочинає проходження огляду на стан сп`яніння та повідомляє, що не відмовляється від його проходження.
Незважаючи на це, поліцейськими оформлено відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Наведене підтверджує ту обставину, що ОСОБА_2 не ухилявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та не відмовлявся від такого проходження, а тому у його діях відсутня об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 , захисник Описко М.В. будучи належним чином повідомленим про час та місце його проведення, не з`явились.
Захисник Оприско М.В. подав клопотання про розгляд справи без його участі та участі ОСОБА_1 .
Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.
Так, пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Разом з тим, ст. 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у випадку невиконання водієм вимог п. 2.5 ПДР полягає у відмові особи, яка здійснювала керування транспортним засобом та якій працівник поліції висловив вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, пройти такий огляд.
Відповідно до ст. 2, 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 9 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція №1452/735) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
З протоколу серії ЕПР1 № 295884 від 09 квітня 2025 року (а.с. 1) вбачається, що такими ознаками у ОСОБА_1 були: запах алкоголю із порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя. 
З огляду на наведені ознаки, у поліцейського виникли підстави вважати, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, наслідком чого стала вимога поліцейського до ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння.
Наявним у матеріалах справи відеозаписом з камер спостереження патрульних підтверджується, що працівники поліції зупинили транспортний засіб «AUDI Q7», номерний знак  НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 . Поліцейський виявивши у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння запропонував останньому проти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, однак ОСОБА_1 відмовлявся вийти з авто, говорив, що чекає свого адвоката, вимагав довести, що він порушив ПДР, з`ясовував причини зупинки. Працівник поліції неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, однак ОСОБА_1 не виконував вимоги поліцейського. Через деякий час, як на місце приїхав товариш ОСОБА_1 , останній все-таки погодився пройти огляд в медичному закладі, куди був доставлений поліцейськими. Однак в медичному закладі ОСОБА_1 не надав можливості лікарю провести його огляд, намагався вийти з кабінету, говорив, що він не затриманий. Згодом почав агресивно себе поводити, нецензурно висловлюватись на адресу поліцейського. На питання лікаря чи пройде огляд, ОСОБА_1 відповів, що не хоче проходити огляд але не відмовляється від огляду. Внаслідок такої поведінки ОСОБА_3 та не виконання вказівок лікаря було складено висновок про відмову ОСОБА_3 від огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Поведінка ОСОБА_1 унеможливлювала проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, а отже суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 фактично відмовився від проходження огляду відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.
При цьому апеляційний суд звертає увагу, що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння незалежно від факту перебування особи у такому стані.
Наведені докази у своїй сукупності спростовують доводи апеляційної скарги, вказують на порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, а отже і на факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, апеляційний суд погоджується з висновком судді суду першої інстанції про доведеність відмови ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Твердження захисника про те, що ОСОБА_1 не було вручено направлення на огляд, відтак не було відмови від огляду, апеляційний суд вважає безпідставними.
Як вбачається із відеозапису, працівники поліції у відповідності із вимогами п. 9 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015 забезпечили його доставку у медичний заклад для проведення огляду, де ОСОБА_1 фактично відмовився від проходження відповідного огляду.
Апеляційний суд звертає увагу, що обов`язок проходити огляд на стан сп`яніння виникає у ОСОБА_1 не з моменту вручення йому направлення на проходження відповідного огляду, а в силу вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху з моменту висловлення відповідної вимоги працівником поліції як до водія транспортного засобу.
Окрім цього, законодавством не передбачено вручення письмового направлення водію, оскільки такий огляд проводиться у присутності поліцейського який має забезпечити доставку особу, яка погодилася на проходження відповідного огляду, що і було виконано працівниками поліції у даному випадку.
Апеляційний суд вважає здобуті у справі докази є належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 та у ході апеляційного розгляду апеляційним судом не отримано даних, які б свідчили про незаконність дій працівників поліції та невідповідність їх дій вимогам «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу. Доказів неправомірної поведінки працівників поліції чи інших доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього матеріали справи не містять.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.
Таким чином, наявні у справі докази, яким суддя першої інстанції надав належну оцінку, у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, за ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпційфакту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).
При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
При розгляді справи суддею першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.
Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час апеляційного перегляду, оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 19 червня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, апеляційну скаргу захисника Оприска М.В. - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду                          Урдюк Т.М.