П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
            22 серпня 2025  року                                                                                       місто Київ
                                                                                                                                справа №761/23365/21
                                                                       провадження№22-ц/824/443/2025
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,
 
сторони:
позивач -    Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал"
відповідач - ОСОБА_1 
 
розглянув у порядку письмового провадження в місті Києві апеляційну скаргу  ОСОБА_1    
на заочне рішення  Шевченківського районного суду м.Києва від 8  грудня 2021 року, ухвалене у складі судді Фролової І.В.,
 у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"  до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості  за житлово - комунальні послуги,-
В С Т А Н О В И В:
 
У червні 2021 року позивач ПрАТ "АК "Київводоканал" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.
            Позов обгрунтовано тим, що статтю 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" що доповнена п.5, яким визначено, що виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.
            Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону України " Про житлово-комунальні послуги"  договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням  внутрішньо будинкових систем), що  укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. 
            5 серпян 2014 року в газеті "Хрещатик" №110 (4510)  було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання публічним акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал", що перейменоване на приватне акціонерне товариство " Акціонерна компанія "Київводоканал", як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України " Про житлово-комунальні сполуги", послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), та опубліковано договір про надання послуг з централізованого  постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж).
            Фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної  води та водовідведення холодної  та гарячої води, вважається такою, що  ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору.
            Визначено, що у разі відмови споживачів від отримання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення холодної  та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ "АК "Київводоканал" для оформлення  припинення надання цих послуг. 
            Відповідачка ОСОБА_1 отримує послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору, оскільки після розміщення повідомлення та договору у газеті "Хрещатик", на адресу ПрАТ "АК "Київводоканал", жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених послуг та договору від відповідача не надходило.
            В порушення умов договору, зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих в період з 1 липня 2014 року по 30 квітня 2021 року послуг ОСОБА_1 не виконувала  належним чином, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість  за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 34 448,63 грн.
            У зв`язку з простроченням щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг, відповідач зобов`язана сплатити на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» 3% річних у розмірі           2 926,17 грн та інфляційні втрати у розмірі 9 791,30 грн.
Заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 8 грудня 2021 року задоволені позовні вимоги ПрАТ «АК «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.
Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 34 448,63 грн.
Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» 3% річних у розмірі            2 926,17 грн.
Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» інфляційні втрати у розмірі 9 791,30 грн.
Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 270 грн.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2023 року  залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 8 грудня 2021 року у справі за позовом ПрАТ «АК «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в який просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.   В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення ухвалене  судом з порушенням норм матеріального та процесуального законодавства.
Зазначає, зокрема, про те,  що про наявність оскаржуваного заочного рішення  та  позовну  заяву вона дізналась лише 23 травня 2023 року, оскільки жодних документів від суду першої інстанції вона не отримувала, що позбавило її можливості надати відзив на позов та свої пояснення.
Суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи. Відповідно до інформаційної довідки № 335397724 від 12 червня 2023 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта  загальна площа квартири АДРЕСА_2 , складає: 112,6 кв.м, з якої житлова площа складає: 78,9 кв.м.  Згідно зі свідоцтвом про право власності від 8 жовтня 1996 року, виданого відділом приватизації державного житлового фонду Шевченківської райдержадміністрації на підставі розпорядження № 15692 від 7 жовтня 1996 року, власниками квартири АДРЕСА_2 , загальною площаю 93,7 кв.м. є: ОСОБА_1 та члени її сім`ї - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , в рівних частках.
У зв`язку з необхідністю капітального ремонту будинку і окремих квартир, у 1997 році, Шевченківська районна державна адміністрація прийняла розпорядженням № 646 від 18 червня 1997 року про тимчасове відселення мешканців будинку, що підлягає реконструкції, в будинку маневреного фонду, відповідно до якого зазначено було наступне: «Гр. ОСОБА_1 з  родиною із  6 осіб (вона, чоловік, дочка, невістка, онук), що мешкають по АДРЕСА_3 , де на 4 поверсі у загальній квартирі АДРЕСА_4 , займає чотири кімнати площею 64,5 кв.м. Квартира знаходиться у аварійному стані, потребує негайного відселення. Надано гр. ОСОБА_1 та її родині із 6 осіб  квартиру АДРЕСА_5 , 2-кімнатну пл.25,3 кв.м в будинку маневреного житлового фонду АДРЕСА_6 , пл.13,2. кв.м в будинку маневреного фонду АДРЕСА_7 ».
На сьогодні, відновлювальні роботи з реконструкції 4  поверху, будинку АДРЕСА_3 з  1997 року так і не розпочаті та не проводяться.
1 червня 2023 року, працівниками ПрАТ "АК "Київводоканал" складено припис-попередження від 1 червня 2023 року № 1476531, де зазначено, що у квартирі АДРЕСА_8 , ніхто не проживає та відсутні лічильники води.
Починаючі з 1997 року і по сьогоднішній день, квартира АДРЕСА_8   перебуває у аварійному стані, відновлювальні ремонтні роботи не проводилися вже більше 30 років, вона та члени її родини не проживають в цій квартирі ще з 1997 року на підставі розпорядження № 646 від 18 червня 1997 року та ордеру № 555 від 22 серпня 1997 року, а  тому вона не могла користуватися послугою постачання холодної води та водовідведення з 1997 року, які начеб то їй  надавалися у період часу з липня 2014 року по кінець квітня 2021 року.
Судом першої інтанції невірно визначено коло відповідачів у справі, оскільки  співвласниками квартири АДРЕСА_8 є  ОСОБА_6 , ОСОБА_4 .. Також вказує, що  співвласником квартири є ОСОБА_8 , яка володіє 18,9 кв.м. від загальної площі 112,6 кв.м., але ніяким чином не відноситься  до членів  її  родини або родичів.
Позивач ПрАТ "АК "Київводоканал"  просив стягнути заборгованість у розмірі 34 448, 63 грн. за період часу з 1 липня 2014 року по 30 квітня 2021 року, з позовом до суду звернувся  у червні 2021 року. Зважаючи на те, що  споживач зобов`язаний сплачувати щомісячні платежі за надані у попередньому місяці послуги централізованого постачання холодної води і послуги водовідведення, тому позовна давність має застосовуватися до відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення. Таким чином  до платежів  за період з 1 липня  2014 року по кінець  червня 2018 року має бути застосована позовна давність.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ПрАТ  "АК "Київводоканал"- Дементович М.В.  заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.    
Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року відкрито провадження у справі.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 7 травня 2024 року у складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому  задоволенню, враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України,  підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Установлено, що ОСОБА_9 отримує послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору, оскільки після розміщення повідомлення та договору у газеті «Хрещатик», на адресу ПрАТ "АК "Київводоканал" жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених послуг та договору від відповідачки не надходило.
Згідно з розрахунком заборгованості, за період часу з 1липня 2014 року по 30 квітня 2021 року по квартирі рахується заборгованість: - за спожиті житлово-комунальні послуги в сумі 34 054,53 грн.  заборгованість з послуг з водопостачання та водовідведення, 394,10  заборгованість зі сплати внеску за обслуговування вузлів обліку.
Крім того, у зв`язку з простроченням оплати  спожитих житлово-комунальних послуг відповідачка ОСОБА_1   зобов`язана сплатити на користь позивача ПрАТ "АК "Київводоканал"  3% річних у розмірі  2926,17 грн. та інфляційні втрати у розмірі 9 791,30 грн. 
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 отримує послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору, оскільки після розміщення повідомлення та договору у газеті  «Хрещатик», на адресу ПрАТ «АК «Київводоканал», жодних заяв або повідомлень про відмову від надання  зазначених  послуг та договору від відповідача не надходило.  Відповідач, в порушення умов договору та вимог, що передбачені Законом України «Про житлово-комунальні послуги», зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих в період з 01.07.2014 по 30.04.2021 послуг з водопостачання та водовідведення не виконала належним чином, внаслідок чого у останньої виникла заборгованість у розмірі 34054,53 грн..  Крім того, відповідачка ОСОБА_1 має заборгованість  зі сплати внеску за обслуговування  вузлів обліку в сумі 394,10 грн., розмір якого встановлений розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30.09.2019 № 1716 для відповідного будинку у розмірі 56,30 грн. щоквартально.  У зв`язку з простроченням щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг, відповідачка ОСОБА_1 , зобов`язана сплатити на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» 3% річних  та інфляційні втрати.
Повністю погодитись з такими висновками суду не можна, з огляду на таке.
Ухвалою Шевченківського районного суду від 2 вересня 2021 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
З матеріалів справи вбачається, що копія  ухвали  про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви з додатками до неї були підготовлені для направлення відповідачці ОСОБА_1   на поштову адресу: АДРЕСА_1   (а.с.243) за зареєстрованим  місцем її проживання, відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи (а.с. 20).Разом з тим,  доказів вручення такої кореспонденції матеріали справи не містять. 
Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.
Згідно ч. 1, 2 ст. 211 ЦПК України розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні, про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.
Порядок повідомлення учасників справи про розгляд справи встановлений статями 128 - 130 ЦПК України, про належне повідомлення особи про вчинення відповідної процесуальної дії може свідчити розписка. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.
За правилом частин п`ятої, шостої статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Разом з тим, доказів отримання відповідачкою ОСОБА_1 копії ухвали про відкриття провадження у справі, копії позовної заяви з додатками та судової повістки про те, розгляд справи відбудеться 8 грудня 2021 року, матеріали справи не містять і, відповідно, сторона відповідача не мала можливості бути присутньою під час розгляду справи та надати свої заперечення проти позовної заяви.
Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (пункт 3 частини третьої  статті 376 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 522/18010/18 (провадження № 61-13667сво21) викладено правовий висновок про те, що обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання є реалізацією однієї із основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства. Розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності учасника справи, якого не було повідомлено про місце, дату і час судового засідання, є обов`язковою та безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою. Правильним по суті рішення є в тому випадку, коли воно відповідає вимогам законності й обґрунтованості, оскільки порушення останніх має наслідком зміну або скасування оскарженого судового рішення. Оскаржене судове рішення належить залишати без змін за наявності незначних порушень закону, які вже були усунені при розгляді справи, або ж таких, які можуть бути виправлені судом апеляційної інстанції. Правило про те, що «не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань» стосується випадків, коли такі недоліки не призводять до порушення основних засад (принципів) цивільного судочинства.
Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також порушенням вимог статей 128, 130, 223 ЦПК України.
Відповідно до частин першої та другої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Крім того, у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини  від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Згідно до ч.2 ст. 223 ЦПК України  суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку,  у разі неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому  повідомлення про дату, час і місце судового засідання. 
Неповідомлення судом учасника справи про розгляд справи є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, частиною першою якої передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
У рішеннях від 27 червня 2017 року у справі «Лазаренко та інші проти України» і від 3 жовтня 2017 року у справі «Віктор Назаренко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що національне законодавство містить спеціальні норми щодо забезпечення інформування сторін про ключові процесуальні дії і дотримання, таким чином, принципу рівності сторін, та зберігання відповідної інформації. Відповідні норми вимагають, щоб у випадку надсилання судових документів поштою вони надсилались рекомендованою кореспонденцією. Більше того, особа, яка вручає документ, має повернути до суду розписку про одержання, а національне законодавство чітко вимагає, щоб таку розписку було долучено до матеріалів справи.
З огляду на наведене, та зважаючи на те, що судом першої інстанції  розглянуто справу без участі відповідачки, яка не була належним чином повідомлена про розгляд справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення.
Щодо вирішення справи по суді спору колегія суддів зазначає наступне.
26 квітня 2014 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії" від 10 квітня 2014 року № 1198, яким внесено зміни до Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (в редакції, що діяла на момент спірних правовідносин), який доповнено новими частинами.
Так, ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" доповнено п. 5, яким визначено, що виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.
Частиною 7 ст. 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги» визначено, що договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.
5 серпня 2014 року в газеті "Хрещатик" № 1 10 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання публічним акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал", що перейменоване на приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) (далі - повідомлення) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) (далі - Договір).
У повідомленні зазначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору;  що у разі відмови споживачів від отримання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал» для оформлення припинення надання цих послуг.
Відповідно до п. 1.1 Договору ПрАТ "АК "Київводоканал" зобов`язується надавати відповідачу відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньобудинкових систем), а відповідач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.
Відповідно до п. 3.1 Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. За цим договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.
Підпункти 1, 10 п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" дають визначення житлово-комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил та визначення комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо-та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.
За приписами ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (в редакції, що діяла на момент існування взаємовідносин), пунктів 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.
З огляду на те, що зобов`язання по оплаті вартості житлово-комунальних послуг покладається на споживача законом, відсутність оформленого між сторонами письмового договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати таких послуг (постанова Верховного Суду України від 30.10.2013 у справі № 6-59цс 13).
Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, постановах Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16 (провадження № 61-26204св18), від 18 березня 2019 року у справі № 210/5796/16-ц (провадження № 61-1647св17), від 04 серпня 2021 року у справі № 461/12597/15 (провадження № 61-5211св19).
ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_8 (а.с.110-113) та отримує послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору, оскільки після розміщення повідомлення та договору у газеті "Хрещатик", на адресу ПрАТ "АК "Київводоканал", жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених послуг та договору від відповідачки не надходило.
Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо повної та своєчасної оплати спожитих послуг з водопостачання та водовідведення, нараховано заборгованість за період з 1 липня 2014 по 30 квітня 2021 у розмірі 34 448,63  грн., що включає заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі 34054,53  грн., внески за обслуговування вузла комерційного обліку у розмірі 394,10 грн., що підтверджується  розрахунком заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9-10).
Згідно з п.5 ч.2 ст. 7 Закону України " Про житлово-комунальні послуги"  споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорам та інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором.
Відповідно до п.5,6 ч.1 ст. 7 Закону України " Про житлово-комунальні послуги"  споживач має право на зменшення у встановленому законодавством порядку розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання,надання не в повному обсязі або зниження їхньої якості; на не оплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.
Аналогічні права споживача житлово-комунальних послуг були передбачені ст. 20 закону, редакція якого діяла до 10 грудня 2017 року.
Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року (які діяли на час виникнення спірних правовідносин), встановлено, що споживач має право на зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання); несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача і членів його сім`ї (у разі відключення виконавцем холодної та гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі (будинку садибного типу) та відновлення надання послуг шляхом зняття пломб за свій рахунок протягом доби згідно з письмовою заявою (п.п.1, 3 п.29).
Згідно підпункту 7 пункту 45 постанови Кабінету Міністрів України № 690 від 5 липня 2019 року "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення " споживач має право на не оплату вартості послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів за умови документального підтвердження відповідно до умов договору.
Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідачка ОСОБА_1   зазначає, що з 1997 року не проживає у зазначеній квартирі.
Разом з тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів про те, що відповідачка  ОСОБА_1   зверталась до ПрАТ "АК "Київводоканал" із письмовими заявами про фактичне не проживання  у квартирі та про перерахунок заборгованості.
На підставі викладеного, колегія суддів  дійшла висновку  про те, що  ОСОБА_1 , як споживач надаваємих позивачем послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) має сплачувати вартість послуг.
Щодо застосування позовної давності, апеляційний суд зазначає наступне.
Згідно зі ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).
Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч.3  ст.267 ЦК України).
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 200/11343/14-ц викладено правову позицію, згідно якої відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень. Якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить у ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволенні цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції. Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.  Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.
Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands» від 27 жовтня 1993 року (заява № 14448/88, § 33).
Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем
Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (ч.ч. 1, 2 ст. 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч.3 цієї статті).
Доводи представника позивача викладені у відзиві на апеляційну скаргу, що відповідачка сплачувала час від часу платежі не свідчать про переривання позовної давності, оскільки матеріали справи не містять доказів визнання відповідачем боргу, а з розрахунку заборгованості, наданим позивачем, вбачається, що суми сплат не перевищують плату за місяць, не зазначено, що даний платіж проводиться на сплату простроченої заборгованості .
Вирішуючи питання  щодо яких позовних вимог  підлягає застосуванню позовна давність, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до п.12 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України  під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії  такого карантину.
Верховний Суд у постанові від 06.12.2023 у справі № 212/10834/21 зробив такий висновок: « з урахуванням пункту 12  Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України  та часу введення в Україні карантину у межах позовної давності знаходиться період з березня 2017 року».
Законом України від 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо строків позовної давності, зокрема, Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п.19, який з - поміж іншого передбачає, що на період дії воєнного і надзвичайного стану продовжуються загальні і спеціальні строки позовної давності, встановлені ст.ст.257-259 ЦК України.
Відповідно до п.19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України ( в редакції Закону № 3450- IX від 08.11.2023) у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102 IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Правовий режим воєнного стану, запроваджений  з 24.02.2022, неодноразово продовжувався відповідними указами Президента України.
Отже, виходячи з положень п.п.12 та 19, оскільки карантин почався на території України з 2 квітня 2020 року, а воєнний стан з 24.02.2022, можна зробити висновок про те, що загальна позовна давність була продовжена 2 квітня 2020 року на період дії карантину, та призупинила свій перебіг з 24.02.2022 на період дії воєнного стану.
Таким чином, заява  відповідачки ОСОБА_1   про застосування  наслідків спливу позовної давності  може бути застосована судом лише до заявлених  ПрАТ «АК «Київводоканал»  позовних вимог за отримані  послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення в межах періоду з 1 липня 2014 року по 17 березня 2017 року.
Колегія суддів з урахування заявленої відповідачакою заяви про застосування судом наслідків спливу позовної давності, відповідно до п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період з 17 березня 2017  року по  квітень 2021 року, приймає наданий позивачем до  розрахунок заборгованості, відповідно до якого заборгованість  за послуги з  з централізованого постачання холодної води та водовідведення 25164,37 грн.
Відповідно до п. 18, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У зв`язку з невиконанням зобов`язань з оплати житлово-комунальних послуг позивач має право на стягнення з відповідача трьох відсотків річних та інфляційних втрат в межах строку позовної давності, тобто з березня 2017 року.
Таким чином за період  з березня 2017 року по квітень 2021 року відповідач має сплатити суму заборгованості в сумі 25164,37 грн, інфляційні втрати 4044,15 грн. та 3% річних 1562,03 грн. та, заборгованість по сплаті внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку у розмірі 394,10 грн., а всього 30770,55  грн..
Доводи апеляційної інстанції про те, що позивачем не правильно визначено коло відповідачів у справі, оскільки є інші співвласники квартири АДРЕСА_8 , які мають також  бути залучені до участі у справі суд до уваги не приймає, виходячи з наступного.
 За правилами ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (ч.3 ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").
Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково абов повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Враховуючи зазначену норму закону, ПрАТ " АК "Київводоканал" скористався своїм правом подати позовну заяву саме до ОСОБА_1 .
Водночас, це не позбавляє права відповідача в подальшому, звернутися до суду про стягнення коштів на утримання майна, в порядку регресу на частину понесених витрат з недобросвісних співвласників.
Таке право забезпечується ч. 1 ст. 544 ЦК України, яка передбачає, що боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього
Дані норми закону регулюють відносини, що виникають при пасивній солідарності (множинності осіб на стороні боржника).
Згідно ч. 4 ст. 544 ЦК України, виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.
Отже, після виконання солідарного зобов`язання незалежно від того, виконане воно всіма боржниками або одним із них, воно повністю припиняється.
Натомість виникає нове зобов`язання між боржником, який виконав зобов`язання, й іншими боржниками, яке визначено положеннями ст.544 ЦК України.
Оскільки судом першої інстанції  при ухваленні рішення неправильно застосовані норми матеріального права, допущені порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове  задоволення позовних вимог.
Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги ПрАТ «АК «Київводоканал» задоволені на 65,24%, відповідно  з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір  за подання позовної заяви в сумі 1480,95 грн.
Керуючись  ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390  ЦПК  України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1    задовольнити частково.
Заочне рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 8  грудня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.
Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"  до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості  за житлово - комунальні послуги задовольнити частково.
Стягнути зі  ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"  заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 25164,37  грн., 3% річних у розмірі 1562,03грн.,  інфляційні втрати у розмірі 4044,15 грн.
Стягнути зі  ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"  витрати по сплаті судового збору у розмірі 1480,95 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

 
Суддя-доповідач:                                                                  О.І. Шкоріна
 
Судді:                                                                                     Л.Д. Поливач
 
                                                                                                А.М. Стрижеус