ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/12645/24  Номер провадження 22-ц/814/1562/25	Головуючий у 1-й інстанції Мурашова Н.В.  Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді Одринської Т.В.,
суддів Панченка О.О., Пікуля В.П., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Полтава цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Репецького В`ячеслава Олександровича на ухвалу Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 13 січня 2025 року,
В С Т А Н О В И В :
У жовтні 2024 року до Автозаводського районного суду м. Кременчука через систему «Електронний суд» надійшла заява ОСОБА_1 , у якій просив встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05.12.2024 року справа передана до Крюківського районного суду м. Кременчука для розгляду за підсудністю.
Ухвалою Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 13 січня 2025 року передано цивільну справу за підсудністю до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська.
Ухвала суду мотивована тим, що ОСОБА_1 не подав суду докази на підтвердження наявності у нього зареєстрованого місця проживання/перебування на території Крюківського району м. Кременчука. Місце реєстрації заявника є АДРЕСА_1 , а тому з урахуванням зміни територіальної підсудності справа підсудна Кіровському районному суд м. Дніпропетровська.
Не погодившись із вказаною ухвалою, її апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_1 – адвокат Репецький В.О., просив скасувати ухвалу, а справу направити до Крюківського районного суду для продовження розгляду.
В обгрунтування апеляційної скарги вказував, що при винесенні даної ухвали судом не враховано обставин та учасників справи. 
Вказував, що всі учасники, та заявлені свідки по справі, в тому числі і сам заявник мешкають в м. Кременчук Полтавської області, спадкова справа в межах якої виникла потреба у встановленні факту родинних відносин також перебуває у приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської обл. 
Зазначав, що на підтвердження факту проживання ОСОБА_1 було надано копію правовстановлювального документу на належну йому квартиру у м. Кременчуці.
Відзив на апеляційну скаргу у встановлені строки не надходив. Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
За змістом ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду про передачу справи на розгляд іншого суду (п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частиною 13 статті 7 ЦПК України встановлено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вказані норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Колегія суддів апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що відноситься до територіальної підсудності  Іллічівського районного суду м. Маріуполя, який змінив територіальну підсудність судових справ на Кіровський районний суд м. Дніпропетровська.
Колегія суддів апеляційного суду з таким висновком суду першої інстанції погодитись не може, виходячи з наступного.
За приписами ст.19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження загального або спрощеного; 3) окремого провадження.
Відповідно до ч. 1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Пунктом 1 ч. 1 ст.315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.
Згідно з ч. 3 ст.294 Розділу ІV ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.
Відповідно до частини першої статті 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.
Частиною першою статті 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
З системного аналізу вказаної норми вбачається, що визначальним є місце проживання особи, а не її місце реєстрації, оскільки вказані поняття є відмінними та мають різне значення.
Місце проживання фізичної особи визначається відповідно до статті 3 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», якою передбачено, що місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово.
За змістом ст. 33 Конституції України передбачено, що кожний, хто на законних підставах перебуває на території України, має право вільно пересуватися, вибирати місце проживання, залишати територію України. Право на свободу пересування і вибору місця проживання в межах держави як невід`ємне право кожної людини закріплено також Загальною декларацією прав людини 1948 р. (ч. 1 ст. 13), Міжнародним пактом про громадянські та політичні права 1966 р. (ст. 12), Протоколом № 4 до Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 р. (ст. 2) та іншими міжнародно-правовими актами.
Відповідно до постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 1 березня 2013 року виключну підсудність встановлено для деяких справ окремого провадження, зокрема, заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Аналіз змісту п. 1 ч. 1ст. 31 ЦПК України дає підстави для висновку, що для передачі справи за територіальною юрисдикцією суд повинен встановити обставини, які вказуються на відсутність у суду, до якого звернувся заявник, компетенції на розгляд заяви, а також наявність такої компетенції у іншого суду, до якого така заява передається судом.
Крім того, на відміну від заяв позовного провадження, підсудність яких може визначатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування однієї із сторін, підсудність заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визначається за місцем проживання заявника, яке може не збігатися з зареєстрованим місцем проживання так, як відповідно до ч. 5 ст. 29 ЦК України фізична особа може мати кілька місць проживання.
У заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, заявник надав відомості про право власності на нерухоме майно, розташоване на території Крюківського району м. Кременчука.
Проте, суд не взяв до уваги зазначені обставини.
Крім того, заявником подано клопотання про долучення до матеріалів справи, як доказ, витяг з реєстру територіальної громади щодо реєстрації його місця проживання.
Відповідно до ч.3 ст.367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Ураховуючи те, що ухвалу постановлено місцевим судом 13.01.2025, а реєстрація місця проживання ОСОБА_1 здійснена 03.04.2025, що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади від 03.04.2025, колегія суддів вважає за необхідне прийняти до уваги даний доказ.
Апеляційний суд також звертає увагу на те, що місце реєстрації ОСОБА_1 – АДРЕСА_2 співпадає з адресою нерухомого майна, відомості про право власності на яке заявник надав до суду першої інстанції та яке знаходиться на території Крюківського району м.Кременчука.
З огляду на викладені обставини, враховуючи норми ч. 1 ст. 316 ЦПК України висновок місцевого суду про те, що дана справа підлягає розгляду Кіровському районному суд м. Дніпропетровська не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За таких обставин ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.
Керуючись ст. 374, ст. 379, ст. ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Репецького В`ячеслава Олександровича - задовольнити.
Ухвалу Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 13 січня 2025 року – скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 10 червня 2025 року. 

Головуючий суддя                                                           Т.В. Одринська

Судді                                                                         О.О. Панченко

                                                                                 В.П. Пікуль