ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6484/25 Справа № 226/1432/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Петунін І. В. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2025 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:
судді-доповідача: Никифоряка Л.П.,
суддів: Новікової Г.В., Гапонова А.В.,

Учасники справи:
позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України,
відповідач: ОСОБА_1 ,
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин, в якій подана апеляційна скарга Моторним (транспортним) страховим бюро України на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2025року, головуючий у суді першої інстанції Петунін І.В., –
В С Т А Н О В И В:
Описова частина
Короткий зміст заявлених вимог
У травні 2024року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі – МТСБУ) звернулося в суд з позовом проти  ОСОБА_1  про стягнення в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування в розмірі 47 300,25грн, а також судових витрат, що складаються з витрат на послуги експерта в розмірі 1 520,00грн та судового збору в розмірі 3 028,00грн.
Існування таких вимог позивач пов`язував із тим, що 15 вересня 2022року о 16:50 год. в місті Павлограді Дніпропетровської області сталася дорожньо-транспортна пригода (далі – ДТП) внаслідок якої відповідач, керуючи транспортним засобом марки «AUDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , скоїв зіткнення з транспортним засобом марки «AUDI A6», державний номерний знак НОМЕР_2 . Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2022року відповідача було визнано винним у скоєнні даної ДТП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була. Згідно висновку експерта № 8595/10/22 від 25 жовтня 2022року вартість відновлюваного ремонту автомобіля марки «AUDI A6», державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок ДТП становить 50 745,25грн з ПДВ з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу. Позивач 30 грудня 2022року здійснив виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 47 300,25грн без ПДВ. Також позивач поніс витрати на залучення експерта, яким було здійснено огляд транспортного засобу та проведення експертизи на загальну суму 1 520,00грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2025року у задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх безпідставності та недоведеності, прийшовши до висновку, що наданий позивачем звіт про оцінку транспортного засобу є неналежним та недопустимим доказом.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
02 травня 2025року МТСБУподало безпосередньо до суду апеляційної інстанції через підсистему «Електронний суд» апеляційну скаргу на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2025року.
В апеляційній скарзі заявник не погодився з висновками суду та висловив вимогу про скасування рішення та задоволення позову повністю.
Доводи апеляційної скарги зводились до того, що розмір спричиненої шкоди є доведеним та звіт про оцінку транспортного засобу є належним та допустимим доказом.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу не подали.
Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08 травня 2025року витребувано з Шевченківського районного суду міста Дніпра цивільну справу; та 20 травня 2025року справа надійшла на адресу апеляційного суду.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26 травня 2025року апеляційну скаргу МТСБУ залишено без руху.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 09 червня 2025року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою МТСБУ на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2025року.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26 червня 2025року справу призначено до судового розгляду без повідомлення учасників справи.
Про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про отримання документів в Електронному суді.
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно пункту 1 частини першої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Сторони у справі у встановлений законом строк не звернулися до суду з заявою із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Фактичні обставини встановлені в ході судового розгляду, які підтверджені належними та допустимими доказами
Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2022року ОСОБА_1 визнано виннним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 850,00грн. Цією постановою встановлено, що 15 вересня 2022року о 16:50 год. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «AUDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вулиці Дніпровській, 135 в місті Павлограді Дніпропетровської області, не вибрав безпечної швидкості, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем марки «AUDI A6», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який буксирував причіп «WEEKEND», державний номерний знак НОМЕР_3 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху України /а.с.42/.
Відомості про те, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована матеріали справи не містять.
Згідно звіту № 8595/10/22 від 25 жовтня 2022року про оцінку транспортного засобу марки «AUDI A6», державний номерний знак НОМЕР_2 , вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 50 745,25грн /а.с.13-23/.
29 грудня 2022року МТСБУ видано наказ про відшкодування шкоди, згідно з яким прийнято рішення сплатити ОСОБА_2 суму шкоди, заподіяної в результаті ДТП в розмірі 47 300,25грн, яка йому перерахована 30 грудня 2022року /а.с.47/.
Згідно платіжної інструкції № 935295 від 28 жовтня 2022року МТСБУ сплатило на користь ТОВ «Сател Груп» витрати на послуги експерта в розмірі 1 520,00грн /а.с.6/.
Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду
Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, дослідив доводи апеляційної скарги та з`ясував межі, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.
У своїх висновках про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції вирішального значення надав тій обставині, що оцінювач у своєму звіті № 8595/10/22 від 25 жовтня 2022року не зазначає про те, що його попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що цей звіт підготовлено для подання до суду.
Дослідивши наявні в цивільній справі документальні докази апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити так як судом першої інстанції не повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.
Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції
Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Статтею 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Частиною другою статті 1192 ЦК України також визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до абзацу 2 пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі – Закон № 1961-IV) у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 29 Закону № 1961-IV передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Згідно з підпунктом а пункту 41.1 статті 41 Закону № 1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Відповідно до пунктів 34.2-34.4 статті 34 Закону № 1961-IV протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, – МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.
Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, – МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, – МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).
Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти.
Пунктами 36.1-36.2 статті 36 Закону № 1961-IV визначено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, – МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими – прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, – МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
Відповідно до абзацу «в» підпункту 38.2.1 пункту 38.1 статті 38 Закону № 1961-IV страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).
У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, – незалежно від наявності вини.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У справі, що переглядається суд першої інстанції не звернув увагу, що у разі встановлення конкретної особи, яка завдала шкоду, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність шкоди та причинний зв`язок, відповідач доводить відсутність протиправності та вину.
З матеріалів справи вбачається, що МТСБУ було здійснено розрахунок відшкодування потерпілій стороні ОСОБА_2 , автомобіль якого зазнав механічних ушкоджень в результаті ДТП, в розмірі 47 300,25грн на підставі звіту звіту № 8595/10/22 від 25 жовтня 2022року.
Таким чином, позивачем доведено належними та допустимим доказами вину відповідача у скоєнні ДТП, що спричинило необхідність страхового відшкодування, за яким позивач набув право регресної вимоги до нього.
За таких обставин, з урахуванням того, що відповідач не довів відсутність протиправності своїх дій та вини у скоєнні ДТП, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги, що суд першої інстанції помилково ототожнив висновок експерта та висновок суб`єкта оціночної діяльності.
У своїх висновках про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції вказав, що оцінювач ТОВ «Сател Груп» ОСОБА_3 у своєму звіті не зазначає про те, що його попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що цей звіт підготовлено для подання до суду.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
У частині шостій статті 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно частини п`ятої статті 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 8595/10/22 від 25 жовтня 2022рокубуло виконано до пред`явлення позову у цій справі, а не під час її розгляду, указаний звіт не є висновком експерта, виконаним за зверненням учасника справи, ОСОБА_3 є оцінювачем за напрямком 1.3 «Оцінка колісних транспортних засобів», тому вимоги статті 106 ЦПК України на вказані правовідносини не поширюються.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що є доведеними обставини, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «AUDI A6», державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 50 745,25грн. Доказів на спростування розміру матеріального збитку відповідачем не надано, правом на призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи відповідач не скористався.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить апеляційний суд та вважає що суд першої інстанції в частині доводів що стали предметом апеляційного оскарження не виконав вимоги про законність та обґрунтованість рішення суду, висновки суду в частині позовних вимог, в задоволенні яких судом відмовлено здійснені з недотриманням норм матеріального права, що відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2025року та ухвалення нового судового рішення про стягнення з  ОСОБА_1  на користь МТСБУ в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування в розмірі 47 300,25грн.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи (пункти 1, 3 частини першої статті 376 ЦПК України).
Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України).
Пунктом 2 частини другої цієї статті передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Частинами першою-другою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову – на відповідача; 2) у разі відмови в позові – на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).
Приймаючи до уваги висновок апеляційного суду про задоволення позовних вимог, з відповідача  ОСОБА_1  на користь позивача МТСБУ підлягають стягненню судові витрати, що складаються із судового збору, сплаченого останнім за подачу позовної заяви та апеляційної скарги в загальному розмірі 6 661,60грн (3 028,00 + 3 633,60 = 6 661,60), а також витрати на послуги експерта в розмірі 1 520,00грн.
Керуючись статтями 259,268,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд, –
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України– задовольнити.
Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2025року – скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення шкоди в порядку регресу – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України в порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування в розмірі 47 300,25грн.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України судовівитрати, що складаються із судового збору в розмірі 6 661,60грн та витрат на послуги експерта в розмірі 1 520,00грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 01 серпня 2025року.

Судді: