УХВАЛА
20 червня 2025 року 
м. Київ
справа № 548/764/24
провадження № 61-7337ск25
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сакари Н. Ю. розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 11 листопада 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 12 травня 2025 року в справі за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» про захист прав споживачів,
ВСТАНОВИВ:
У червні 2025 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга  ОСОБА_1 на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 11 листопада 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 12 травня 2025 року.
Касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки заявником в порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документу, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
У касаційній скарзі заявник просить звільнити його від сплати судового збору, вважає, що Верховний Суд має надати належну оцінку тому, чи є розмір судового збору співмірним з його фінансовим становищем, адже заявник тимчасово не зайнятий, тому не отримує доходів, виховує двох дітей, одна з яких є неповнолітньою.
На переконання ОСОБА_1 сплата судового збору за подання касаційної скарги в цій справи перешкоджатиме йому в доступі до правосуддя.
Згідно з частиною третьою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
Тобто споживачі, які звертаються до суду із позовом, звільненні від сплати судового збору, а отже заявник ОСОБА_1 у справі № 548/764/24 в частині перегляду судового рішення щодо розгляду його зустрічного позову звільнений від сплати судового збору в силу Закону, тобто як споживач.
Водночас, в частині розгляду первісного позову заявник перебував у статусі відповідача, а отже сплата судового збору має здійснюватися на загальних підставах.
Верховний Суд відхиляє доводи клопотання ОСОБА_1 щодо підстав для звільнення його від сплати судового збору в частині перегляду судових рішень щодо розгляду первісного позову з огляду на таке.
Відповідно до частин першої, другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору, зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Отже, суд може вирішити відповідне клопотання за майновими критерієм, тобто враховуючи майновий стан сторони.
Водночас, додані до клопотання на підтвердження майнового стану ОСОБА_1 докази, а саме відсутність доходів у заявника за попередній календарний рік взагалі, Верховний Суд не враховує, оскільки вказане очевидно не свідчить про дійсність такого майнового стану враховуючи загальні потреби життєдіяльності кожної фізичної особи та необхідність їх матеріального забезпечення.
Отже, ОСОБА_1 не надано дійсних відомостей про джерела доходів за попередній календарний рік, відкриття банківських рахунків (депозитних), тощо, наявність зареєстрованого за ним рухомого та нерухомого майна, що зумовлює обов`язок власника у його утримані.
Крім цього, передбачена статтею 8 Закону України «Про судовий збір» можливість звільнення від сплати судового збору або відстрочення сплати судового збору є правом суду, а не його обов`язком й застосовується, як правило, у виключних випадках.
За наведених обставин Верховний Суд не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору в частині перегляду судових рішень щодо розгляду первісного позову, тому відмовляє у задоволенні клопотання.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Станом на 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 3 028,00 грн.
Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на момент подачі позовної заяви) за подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи ціну первісного позову в розмірі 4 819,98 грн, судовий збір слід обраховувати з мінімальної ставки судового збору, передбаченої Законом України «Про судовий збір», а саме з розрахунку 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Таким чином, розмір судового збору за подання касаційної скарги у даному випадку становить 6 056,00 грн (3 028 х 200%).
Доказів, що вказаний розмір судового збору становить для заявника надмірний фінансовий тягар, ним не надано, а отже доводи клопотання, що сплата судового збору на подання касаційної скарги в цій справи, перешкоджатиме йому в доступі до правосуддя, є безпідставними.
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві, Печерський район, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявниці строк для усунення її недоліків.
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393, 394 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні клопотання про звільнення  ОСОБА_1 від сплати судового збору.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 11 листопада 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 12 травня 2025 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали до 10 липня 2025 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали щодо оформлення касаційної скарги відповідно до вимог статті 392 ЦПК України касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                  Н. Ю. Сакара