ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року                                                                                 Справа № 902/416/23 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Маціщук А.В.
                      суддя Філіпова Т.Л.
                      суддя Бучинська Г.Б.

секретар судового засідання Загородько Б.Ю. 

за участю представників сторін:
позивача Тростянецької селищної ради - адв. Андрійко О.В.
відповідача фізичної особи-підприємця Мазур Таїсії Іванівни - адв. Бровко О.М., адв. Лісовський С.В.
третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Гайсинської районної ради - не з`явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги позивача Тростянецької селищної ради та відповідача фізичної особи-підприємця Мазур Таїсії Іванівни
на рішення Господарського суду Вінницької області від 28.04.2025 р.
постановлене у м. Вінниця, повний текст складено 28.04.2025 р.
у справі № 902/416/23 (суддя Маслій І.В.)
за позовом Тростянецької селищної ради
до відповідача фізичної особи-підприємця Мазур Таїсії Іванівни
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Гайсинської районної ради
про розірвання договору оренди та стягнення 204 235,48 грн. заборгованості

В С Т А Н О В И В :

У березні 2023 року Тростянецька селищна рада звернулася до Господарського суду Вінницької області з позовом до фізичної особи-підприємця Мазур Таїсії Іванівни про розірвання договору оренди цілісного майнового комплексу Комунального підприємства "Тростянецька комунальна аптека", розташованого за адресою: Вінницька обл., смт Тростянець, вул. Мічуріна, буд. 66, який укладений 01.04.2010 р. Тростянецькою районною радою та ФОП Мазур Т. І., зареєстрований у реєстрі за № 626 та стягнення з відповідачки 204235,48 грн заборгованості з орендної плати. 
Рішенням Господарського суду Вінницької області від 12.03.2024 р., залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.07.2024 р., відмовлено у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.11.2024 р. рішення Господарського суду Вінницької області від 12.03.2024 р. та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.07.2024 р. скасовано і ухвалено передати справу на новий розгляд до Господарського суду Вінницької області.
Відповідно до рішення від 28.04.2025 р. Господарський суд Вінницької області частково задоволив позов Тростянецької селищної ради у справі № 902/416/23. Згідно з рішенням суду підлягає стягненню з фізичної особи-підприємця Мазур Таїсії Іванівни на користь Тростянецької селищної ради 1207,51 грн. заборгованості з орендної плати та 18,11 грн. витрат зі сплати судового збору. Судом відмовлено у задоволенні позову у частині розірвання договору оренди та в частині стягнення з фізичної особи-підприємця Мазур Таїсії Іванівни 203027,97 грн. заборгованості з орендної плати.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач фізична особа-підприємець Мазур Таїсія Іванівна звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Скаржник вважає, що мають бути змінені висновки про обставини, встановлені справі.
Пояснює, що відповідачем у період з 2010 по 2021 рік здійснено переплату на користь попереднього орендодавця, яка підлягає зарахуванню як виконання зобов`язань за договором. Доводить, що Тростянецька селищна рада є правонаступником Тростянецької районної ради в межах орендних правовідносин за договором від 01.04.2010 р., тому внаслідок переплати відсутня заборгованість.
Стверджує, що обсяг переплати (за підрахунками відповідача, підтвердженими доказами, наявними в матеріалах справи) становить 402714,16 грн, що значно перевищує встановлений судом обсяг боргу - 1207,51 грн., тому Господарський суд Вінницької області мав відмовити в задоволенні позову у справі № 902/416/23 у повному обсязі.
Просить рішення Господарського суду Вінницької області від 28.04.2025 р. у справі     № 902/416/23 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у повному обсязі.

Позивач Тростянецька селищна рада подала відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти доводів скарги відповідача.
Вважає, що суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про відсутність правонаступництва Тростянецької селищної ради щодо договору оренди від 01.04.2010 р. у частині грошових зобов`язань, а отже - обґрунтовано відхилив твердження відповідача про наявність переплати у розмірі 400993,31 грн., яка нібито мала бути зарахована у рахунок майбутніх платежів.
Стверджує, що доводи відповідача про начебто відсутність заборгованості та наявність переплати не мають під собою правового підґрунтя, не відповідають умовам договору, суперечать вимогам цивільного законодавства щодо належного виконання зобов`язань та базуються на довільному трактуванні юридичного статусу суб`єктів владних повноважень.
Просить відмовити у задоволені апеляційної скарги фізичної особи - підприємця Мазур Таїсії Іванівни на рішення Господарського суду Вінницької області від 28 квітня 2025 року у справі № 902/416/23.

Позивач Тростянецька селищна рада також звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Вважає, що рішення в частині відмови у позовних вимогах ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального прав, без всебічного з`ясування обставин, які мають істотне значення для справи.
Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що систематична несплата орендної плати з урахуванням індексу інфляції протягом понад 20 місяців є неістотним порушенням.
Доводить, що в даному випадку, неодноразове, протягом майже 2 років невиконання відповідачем умов п. 3.2, 3.3 договору (часткова сплата орендної плати без індексації) підлягає кваліфікації як систематичне порушення умов договору. Стверджує, що суд першої інстанції безпідставно визнав відсутність систематичності порушення, тоді як відповідач протягом 20 місяців поспіль не індексував жодного платежу, не виконував п. 3.3 договору в частині правильного обрахування платежів.
За таких обставин вважає, що судове рішення ухвалене на підставі неповного з`ясування фактичних обставин справи, що прямо порушує вимоги ст. 86 ГПК України.
Зазначає, що позивачем було подано детальний поквартальний розрахунок на основі щомісячних індексів інфляції, даних Держстату, умов договору та положень Методики і у розрахунках враховано не лише номінальну суму, але й ефект множинного індексування - що прямо відповідає пунктам 12- 13 Методики розрахунку і порядок використання плати за оренду державного майна, яка затверджена постановою Кабінету міністрів України від 04.10.1995 р. № 786, яка була чинною на момент укладення договору, та Методики розрахунку орендної плати за державне майно, яка затверджена постановою Кабінету міністрів України від 28.04.2021 р. № 630, яка замінила попередню методику у 2021 році.
Просить скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 28 квітня    2025 року у справі № 902/416/23 в частині відмови у задоволенні позовних вимог, та постановити у цій частині нове рішення, яким позовні вимоги Тростянецької селищної ради задовольнити у повному обсязі.

Відповідач фізична особа-підприємець Мазур Таїсія Іванівна подала відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти задоволення скарги позивача.
Стверджує, що взаємовідносини сторін регулюються Законом України «Про оренду державного та комунального майна» та положеннями укладеного договору оренди. Закон України «Про оренду державного та комунального майна» не передбачав щомісячної індексації орендної плати, проте така індексація та порядок визначення орендної плати з урахуванням її індексації визначено положеннями п. 3.3 договору оренди і зміни до договору оренди не вносилися.
Доводить, що оскільки сума наднормативно сплаченої орендарем орендної плати складає 402714,16 грн. та зараховується в рахунок подальших платежів. Оскільки відсутній сам факт порушення відповідачем умов договору оренди щодо сплати проіндексованої орендної плати, тому такий факт повністю спростовує доводи позивача щодо істотного порушення умов договору оренди відповідачем.
Просить у задоволенні апеляційної скарги позивача відмовити у повному обсязі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Гайсинська районна рада відзив на апеляційну скаргу не подала і не забезпечила явку представників у судові засідання 15.07.2025 р. та 29.07.2025 р., тоді як була повідомлена судом про дату, час і місце розгляду справи в установленому порядку /а.с. 159, 226 у т. 5/. 
Згідно з ч.12 ст.270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Зважаючи, що судом вжито необхідних заходів для завчасного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, явка представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась та додаткові докази судом не витребовувались, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі представників третьої особи.

Представник позивача в судових засіданнях підтримала доводи апеляційної скарги Тростянецької селищної ради та заперечила проти доводів апеляційної скарги фізичної особи-підприємця Мазур Таїсії Іванівни. Просила рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задоволити у повному обсязі.
Представники відповідача в судових засіданнях підтримали доводи апеляційної скарги фізичної особи-підприємця Мазур Таїсії Іванівни та просили її задоволити. Щодо апеляційної скарги Тростянецької селищної ради заперечували.

Розглянувши апеляційні скарги, заслухавши у судових засіданнях пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення судом першої інстанції, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга Тростянецької селищної ради підлягає задоволенню частково, а апеляційна скарга фізичної особи-підприємця Мазур Таїсії Іванівни - задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.
01.10.2010 р. Тростянецька районна рада як орендодавець та фізична особа-підприємець  Мазур Таїсія Іванівна як орендар уклали договір оренди /а.с. 12 - 14 у т.1/, відповідно до п. 1.1 якого орендодавець в особі голови районної ради Лобаня Леоніда Івановича передає, а орендар приймає в строкове платне користування (оренду) належний орендодавцеві цілісний майновий комплекс Комунального підприємства "Тростянецька комунальна аптека", а саме вбудоване нежитлове приміщення (№ 93-103) А, 72,8 м2, тамбур а1, 3,6 м2, вхідний майданчик а2, загальною площею 76,4 м2, що знаходиться за адресою : смт. Тростянець, вул. Мічуріна буд. 66, Вінницької області на суму 166011,00 грн., яке є власністю орендодавця на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САС № 563831, виданого виконавчим комітетом Тростянецької селищної ради Вінницької області 30.03.2010 р. на підставі рішення від 25.03.2010 р. № 32 та зареєстрованого Комунальним підприємством "Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" 30.03.2010 р. за реєстраційним номером: 30065158, номер запису: 139 в книзі: ЮН1; чисті активи на суму 99827 грн, з них нематеріальні активи на суму 45894,00 грн: основні засоби на суму 53933 грн; далі іменується "підприємство", склад і вартість якого визначено відповідно до акта оцінки та передавального балансу підприємства станом на 01.04.2010 р. і становить 265838,00 грн.
Згідно з п. 1.2 договору підприємство передається в оренду з метою використання для здійснення роздрібної та оптової торгівлі лікарськими засобами.
Умовами п. 3.2, 3.3 договору передбачено, що місячна орендна плата становить за один місяць оренди 4166,70 грн; орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати на індекс інфляції за попередній місяць.
Відповідно до п. 5.3 договору орендар зобов`язаний своєчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату до районного бюджету.
Згідно з п. 11.1 договору цей договір діє з 01.04.2010 р. до 23.02.2015 р. включно. 
Відповідно до п. 11.5 договору реорганізація орендодавця або перехід права власності на орендоване майно підприємства третім особам не є підставою для зміни або припинення дії цього договору і він зберігає свою чинність для нового власника орендованого майна підприємства (його правонаступників), за винятком випадку приватизації орендованого майна підприємства орендарем.
Отже, сторонами досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору, у тому числі щодо розміру та порядку сплати орендної плати. Про передачу майна на виконання умов зазначеного договору сторони підписали акт приймання-передачі майна в оренду /а.с. 57 у т.3/.
22.02.2013 р. Тростянецька районна рада та фізична особа-підприємець Мазур Таїсія Іванівна підписали договір про внесення змін до договору оренди від 01.04.2010 р., яким, зокрема, внесли зміни до пункту 11.1 договору   щодо строку його дії та погодили, що цей договір діє з 01.04.2010 р. по 20.12.2027 р. /а.с. 16 у т.1/.
Згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 30.03.2010 р. право власності на вбудоване нежитлове приміщення загальною площею 76,4 м2, адреса об`єкта: Вінницька обл., Тростянецький р-н, смт. Тростянець, вул. Мічуріна, 66, було зареєстроване за територіальною громадою Тростянецького району в особі Тростянецької районної ради в господарському віданні КП "Тростянецька комунальна аптека" /а.с. 10 у т.3/.
Відповідно до рішення від 14.12.2020 р. Гайсинська районна рада розпочала процедуру реорганізації Тростянецької   районної ради шляхом приєднання до Гайсинської районної ради /а.с. 89 - 90 у т.3/.
За змістом відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Тростянецька районна рада перебуває в стані припинення з 15.12.2020 р. /а.с. 239 у т.2/.
Згідно з рішенням від 23.12.2020 р. № 58 Тростянецька селищна рада  надала згоду на прийняття до комунальної власності Тростянецької селищної об`єднаної територіальної громади майна з спільної власності територіальних громад сіл, селища Тростянецького району об`єктів нерухомої власності, які знаходяться на території Тростянецької територіальної громади /а.с. 88 у т.3/.
У листі    від 04.03.2021 р. № 576-02.15 Тростянецька селищна рада, посилаючись на рішення від 23.12.2020 р. № 58 "Про надання згоди на прийняття до комунальної власності Тростянецької селищної об`єднаної територіальної громади майна із спільної власності територіальних громад сіл, селища Тростянецького району" просила Гайсинську райраду передати зі спільної власності територіальних громад сіл, селища Тростянецького району до комунальної власності Тростянецької селищної об`єднаної територіальної громади рухоме майно, що перебувало на балансі Тростянецької райради, а також просило передати Комунальне підприємство "Тростянецька комунальна аптека" /а.с. 81 зв. у т.3/.
Згідно з п. 4 протоколу від 16.04.2021 р. № 5 постійною комісією Гайсинської районної ради з питань регулювання комунальної власності, комунального господарства, адміністративно-територіального устрою та комплексного розвитку населених пунктів Гайсинської районної ради розглянуто питання про передачу нерухомого та рухомого майна зі спільної власності територіальних громад сіл, селища Тростянецького району у комунальну власність Тростянецької територіальної громади, вирішено взяти інформацію до відома та рекомендувати сесії районної ради підтримати запропонований проєкт рішення /а.с. 79 - 80 у т.3/.
Відповідно до рішення від 16.04.2021 р. Гайсинська районна рада вирішила вийти зі складу засновників Комунального підприємства "Тростянецька комунальна аптека", що розташоване за адресою: вул. Мічуріна, 30, смт. Тростянець, Вінницька обл., 24300 (ЄДРПОУ 34243798), та передати права засновника районного комунального підприємства "Тростянецька комунальна аптека" Тростянецькій територіальній громаді в особі Тростянецької селищної ради /а.с. 31 у т.1/.
У пункті 3 вищезазначеного рішення вирішено передати основні засоби та малоцінні необоротні матеріальні активи, що перебували на балансі Тростянецької райради Тростянецькій селищній раді згідно з додатком. Голові Гайсинської райради спільно із Тростянецьким селищним головою доручено здійснити заходи щодо приймання-передачі майна, прав та зобов`язань об`єктів спільної власності територіальних громад Тростянецького району відповідно до чинного законодавства (пункт 4 вищезазначеного рішення).
Додатком до вказаного рішення є перелік основних засобів та малоцінних необоротних матеріальних активів Тростянецької районної ради (номер, інвентарний номер, кількість, найменування основних засобів, балансова вартість), що підлягають передачі Тростянецькій селищній раді /а.с. 28 - 31 у т.3/.
На підставі рішення Гайсинської районної ради від 16.04.2021 р. визначеною комісією складено акт приймання-передачі основних засобів (складений Тростянецькою районною радою та затверджений головою Гайсинської районної ради), за змістом якого комісією проведено огляд приміщення КП "Тростянецька комунальна аптека" (вбудоване нежитлове приміщення, площею 72,8 м2, тамбур, площею 3,6 м2 та вхідний майданчик) місцезнаходження об`єкта у момент передачі (прийняття):   смт. Тростянець, вул. Мічуріна, 66 /а.с. 57 зв. - 58 у т.3/.
За таким актом юридична особа, що передає основні засоби - Тростянецька районна рада, юридична особа, що приймає основні засоби - Тростянецька селищна рада, інвентарний (номенклатурний) номер - вбудоване нежитлове приміщення (№ 93-103), кількість - 1, первісна (переоцінена) вартість - 166011,0, сума - 166011,0, знос - 166011,0.   В акті відображено перелік документації, що додається, а саме технічний паспорт на вбудоване нежитлове приміщення на вул. Мічуріна, 66, смт Тростянець, договір оренди від 01.04.2010 р., договір про внесення змін до договору оренди від 22.02.2013 р., акт приймання-передачі майна, акт оцінки цілісного майнового комплексу Комунального підприємства "Тростянецька комунальна аптека", що передається в оренду, свідоцтво про право власності на нерухоме майно.
Згідно з рішенням від 13.05.2021 р. № 225 Тростянецька селищна рада вирішила увійти до складу засновника Комунального підприємства "Тростянецька комунальна аптека" шляхом прийняття права засновника від Гайсинської районної ради.
Відповідно до рішення від 13.05.2021 р. № 222 Тростянецька селищна рада   затвердила Порядок передачі в оренду комунального майна Тростянецької селищної ради згідно з додатком та делегувала виконавчому комітету Тростянецької селищної ради повноваження щодо прийняття рішень стосовно оренди комунального майна /а.с. 67 - 90 у т.2/.
Відповідно до п. 1.2 2.1 вищезазначеного Порядку об`єктами оренди комунального майна Тростянецької селищної ради, що передається в оренду є нерухоме майно (будівлі, споруди, нежитлові приміщення) та інше окреме індивідуально визначене комунальне майно. Передача в оренду пам`яток культури, цілісних майнових комплексів підприємств та їх структурних підрозділів здійснюється відповідно до Закону України "Про оренду державного та комунального майна".
Згідно з рішенням від 16.02.2023 р. № 636 Тростянецька селищна рада затвердила статут Комунального підприємства "Тростянецька комунальна аптека" у новій редакції        /а.с. 3 - 8 у т.3/.
Відповідно до п. 2 розділу 1 статуту підприємство є комунальною власністю Тростянецької селищної територіальної громади Гайсинського району Вінницької області в особі Тростянецької селищної ради (власник), управління якого здійснює виконавчий комітет Тростянецької селищної ради (уповноважений орган управління).
Отже, вищенаведені докази підтверджують правонаступництво Тростянецької селищної ради за Тростянецькою районною радою як орендодавця за договором оренди, укладеним 01.10.2010 р. Тростянецькою районною радою і відповідачем підприємцем Мазур Таїсією Іванівною, і на підставі рішення Гайсинської районної ради від 16.04.2021 р. "Про передачу нерухомого та рухомого майна із спільної власності територіальних громад сіл, селищ Тростянецького району у комунальну власність Тростянецької селищної територіальної громади" до позивача перейшли права власника на цілісний майновий комплекс Комунального підприємства "Тростянецька комунальна аптека", у тому числі на вбудоване нежитлове приміщення по вул. Мічуріна, 66, смт. Тростянець, що є об`єктом оренди та відповідно - права та обов`язки орендодавця за договором оренди цілісного майнового комплексу Комунального підприємства "Тростянецька комунальна аптека", що знаходиться за адресою: Вінницька обл., смт. Тростянець, вул. Мічуріна, буд. 66.
Судом встановлено, що ФОП Мазур Т.І. в період з квітня 2010 року по грудень 2020 року сплачувала на рахунок орендодавця Тростянецької районної ради орендну плату в сумах, зазначених у відповідних листах і рахунках /а.с. 59 - 259 у т.1, 1 - 50 у т.2/. 
Так, районна рада повідомила ФОП Мазур Т.І., що згідно з договором оренди цілісного майнового комплексу Комунального підприємства «Тростянецька комунальна аптека» їй необхідно сплатити орендну плату за грудень 2020 року в розмірі 11175,77 грн. /а.с. 59 у т.1/, і ФОП Мазур Т.І. 28.12.2020 р. сплатила Тростянецькій районній раді 11175,77 грн. з призначенням платежу «оренда плата за грудень 2020 р. згідно договором», що підтверджується платіжним дорученням № 317 /а.с. 60 у т.1/.
Протягом січня - квітня 2021 року ФОП Мазур Т.І. сплачувала Тростянецькій районній раді орендну плату в сумі 4166,70 грн. за кожний з місяців, що підтверджується платіжними дорученнями від 02.03.2021 р. № 563, від 24.03.2021 р. № 594 та від 23.04.2021 р. № 642 /а.с. 32 зв. - 33у т.5/. У період із травня 2021 року по березень 2023 року ФОП Мазур Т.І. щомісячно сплачувала до бюджету Тростянецької селищної територіальної громади орендну плату за оренду цілісного майнового комплексу КП "Тростянецька комунальна аптека" у розмірі 4166,70 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями та платіжними інструкціями /а.с. 33 - 47 у т.5/.
У листі від 04.02.2022 р. № 02-17/318 Тростянецька селищна рада повідомила ФОП Мазур Т. І. про те, що у зв`язку з невиконанням нею вимог пункту 3.3 договору оренди від 01.04.2010 р. сума коштів, недоотриманих бюджетом Тростянецької селищної територіальної громади за цим договором оренди у період із травня 2021 року по грудень 2021 року, становить 70181,12 грн. і запропонувала сплатити недоплачену суму оренди за 2021 рік на бюджетний рахунок Тростянецької селищної ради /а.с. 26 у т.1/.
ФОП Мазур Т. І. отримала такий лист 08.02.2022 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення /а.с. 28 у т.1/, і залишила його без реагування.
Обґрунтовуючи позов, Тростянецька селищна рада посилається на неналежне виконання ФОП Мазур Т.І. зобов`язань зі сплати орендної плати за договором, а саме - сплаті орендарем орендної плати в меншому розмірі, без урахування індексу інфляції за попередній місяць, що носить, на думку позивача, систематичний характер. 
Тростянецька селищна рада до позову долучила розрахунок заборгованості з орендної плати за договору оренди від 01.04.2010 р., відповідно до якого заборгованість за період з травня по грудень 2021 року становить 70181,12 грн., а заборгованість у період з січня по грудень 2022 року становить 134054,36 грн. /а.с. 29 - 30 у т.1/.
ФОП Мазур Т. І. заперечила проти позову, у відзиві на позов просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на відсутність порушень умов спірного договору, сплату орендної плати, починаючи з квітня 2010 року до районного бюджету на підставі виставлених їй орендодавцем рахунків, а з травня 2021 року у зв`язку із закриттям рахунків Тростянецької райради - на розрахунковий рахунок позивача Тростянецької селищної ради у сумі 4166,70 грн щомісячно. При цьому відповідачка зазначає, що була змушена сама дізнаватися рахунки позивача для перерахування орендної плати.
Скасовуючи попередньо ухвалені судові рішення, Верховний Суд у постанові від 12.11.2024 р. вказав, що обмежившись посиланням на те, що за рішенням Гайсинської райради від 16.04.2021 р. до позивача перейшли виключно корпоративні права у КП "Тростянецька комунальна аптека", а іншого рішення про передачу позивачеві спірного нерухомого майна райрада не приймала, суди попередніх інстанцій безпідставно не надали належної оцінки усім наявним у справі доказам у їх взаємозв`язку, зважаючи, у тому числі, на те, що, як наголошував позивач, акт приймання-передачі основних засобів складений саме на виконання рішення Гайсинської райради від 16.04.2021 р., згідно з цим актом Тростянецькій селищній раді передано вбудоване нежитлове приміщення (№ 93-103), разом із технічним паспортом на вбудоване нежитлове приміщення на вул. Мічуріна, 66, смт Тростянець, договором оренди від 01.04.2010 р., договором про внесення змін до договору оренди від 22.02.2013 р., актом приймання-передачі майна, актом оцінки цілісного майнового комплексу КП "Тростянецька комунальна аптека", що передається в оренду, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно. Водночас вказане рішення було прийнято Гайсинською райрадою на виконання вимог законодавства за наслідками адміністративно-територіальних змін (у райради існувало зобов`язання передати не пізніше 01.07.2021 р. до відповідної територіальної громади, зокрема, спірний об`єкт) та за ним передавалося як рухоме, так і нерухоме майно Тростянецької районної ради, у тому числі і цілісний майновий комплекс КП "Тростянецька комунальна аптека"; дії позивача та третьої особи доводять реалізацію наміру щодо передачі зі спільної власності територіальних громад сіл, селища Тростянецького району у комунальну власність Тростянецької територіальної громади в особі Тростянецької селищної ради вказаного об`єкта.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ГПК України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.
Під час нового розгляду справи відповідач ФОП Мазур Т.І. подала додаткові пояснення, у яких зазначила, що умови п. 3.3. договору передбачають, що кожного наступного місяця оренди підлягає індексації саме розмір орендної плати, передбачений        п. 3.2 договору оренди - 4 166,70 грн. Відповідачка у додаткових поясненнях доводить, що внаслідок неправильного розрахунку орендодавцем розміру щомісячної орендної плати, за орендарем рахується переплата орендної плати, розмір якої складає 402714,16 грн.
Під час нового розгляду справи суд першої інстанції позов задоволив частково та виснував, що Тростянецька районна рада (правонаступником якої є Гайсинська районна рада) була власником цілісного майнового комплексу Комунального підприємства "Тростянецька комунальна аптека" (об`єкт оренди), а отже, Тростянецькій селищній раді за рішенням від 16.04.2021 р. було передано права засновника цього комунального підприємства як цілісного майнового комплексу.
Суд першої інстанції не погодився з наданим позивачем розрахунком заборгованості з орендної плати. Натомість на підставі п. 3.2.-3.5 договору суд першої інстанції здійснив власний розрахунок орендної плати за період з травня 2021 року по грудень 2022 року (період, визначений позивачем) і встановив, що відповідачем сплачувалася орендна плата без урахування індексу інфляції, тому заборгованість зі сплати орендної плати з урахуванням індексу інфляції становить 1207,51 грн.
Суд першої інстанції виснував про відсутність істотних порушень умов договору, які можуть бути підставою для його розірвання, та відмовив у розірванні спірного договору оренди.
Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погоджується частково, враховуючи наступне.
На умовах договору оренди від 01.04.2010 р. між сторонами відбулись правовідносини з оренди, врегульовані нормами гл.58 ЦК України та ст.ст.283-286, 291 ГК України. Згідно з ч.6 ст.283 ГК України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до норм ч.2 ст. 283 ГК України,760 ЦК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ). 
Згідно з ч. 3 ст. 283 ГК України об`єктом оренди можуть бути державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об`єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання, нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення), інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб`єктам господарювання.
За користування майном орендар сплачує платіж, розмір якого встановлюється договором оренди і не залежить від наслідків господарської діяльності.
Орендна плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ст..ст.286 ГК України, ч.ч.1, 5 ст. 762 ЦК України).
Згідно з ч. 3 ст. 762 ЦК України договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (тут і далі - в редакції від 01.01.2010 р., чинній станом на укладення договору оренди від 01.04.2010 р.) орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Річна орендна плата за користування цілісним майновим комплексом підприємства, його структурним підрозділом не може перевищувати десяти відсотків вартості орендованого майна. У разі визначення орендаря на конкурсних засадах умовами конкурсу може бути передбачено більший розмір орендної плати.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» методика розрахунку, пропорції розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем та порядок використання орендної плати визначаються: Кабінетом  Міністрів України - для об`єктів, що перебувають у державній власності; органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим, - для об`єктів, що належать Автономній Республіці Крим; органами місцевого самоврядування - для об`єктів, що перебувають у комунальній власності.
Відповідно до п. 13 Методики розрахунку і порядок використання плати за оренду державного майна, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від      04.10.1995 р., розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.
Згідно ч.1, 7 ст.193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. У відповідності до ч.2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Матеріалами справи підтверджується та учасниками справи не заперечується обставина щодо отримання орендарем в оренду нерухомого майна (цілісний майновий комплекс Комунального підприємства "Тростянецька комунальна аптека", зокрема   вбудованого нежитлового приміщення (№ 93-103) А, 72,8 кв.м., тамбур а1, 3,6 кв.м., вхідний майданчик а2, загальною площею 76,4 кв.м., що знаходиться за адресою: смт. Тростянець, вул. Мічуріна буд. 66, Вінницької області, - на підставі договору оренди укладеного 01.04.2010 р.
Сторонами досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору, у тому числі щодо розміру та порядку сплати орендної плати. 
Так, умовами п. 3.2. договору визначено, що місячна орендна плата становить за один місяць оренди 4166,70 грн. Умовами п. 3.3. та 3.4. визначено, що орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати на індекс інфляції за попередній місяць. Орендна плата вноситься орендарем щомісячно до районного бюджету 10 числа наступного місяця за звітним. У разі здійснення оренди протягом неповного календарного місяця плата розраховується на основі орендної плати пропорційно дням користування.
Колегія суддів враховує, що ФОП Мазур Т.І. на підставі листів і рахунків Тростянецької районної ради в період з квітня 2010 року по грудень 2020 року сплачувала на користь Тростянецької районної ради орендну плату в розмірі,  вказаному у цих листах і рахунках /а.с. 59 - 259 у т.1, 1 - 50 у т.2/. Зокрема, згідно з листом Тростянецької селищної ради від 22.12.2020 р. № 212 районна рада повідомила ФОП Мазур Т.І., що згідно з договором оренди цілісного майнового комплексу Комунального підприємства «Тростянецька комунальна аптека» необхідно сплатити орендну плату за грудень 2020 року в розмірі 11175,77 грн. /а.с. 59 у т.1/, і ФОП Мазур Т.І. 28.12.2020 р. сплатила Тростянецькій районній раді 11175,77 грн. з призначенням платежу «оренда плата за грудень 2020 р. згідно договором», що підтверджується платіжним дорученням № 317 /а.с. 60 у т.1/.
З вищезазначених платіжних доручень вбачається, що орендар ФОП Мазур Т.І. сплачувала на рахунок попереднього орендодавця Тростянецької районної ради орендну плату в розмірі за кожний місяць із коригуванням місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. Такі платежі відповідають п. 13 Методики та нормам ч. 3 ст. 762 ЦК України.
Натомість суду першої інстанції відповідачка ФОП Мазур Т.І. пояснювала, що умовами п. 3.3. договору передбачено, що кожного наступного місяця оренди підлягає індексації саме розмір орендної плати, передбачений п. 3.2 договору оренди, тобто 4166,70 грн.
Колегія суддів бере до уваги, що справедливість, добросовісність та розумність належать до загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 частини першої    статті 3 Цивільного кодексу України). Верховний Суд у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що добросовісність це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) ґрунтується ще на римській максимі    "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. 
Зазначена правова позиція міститься в численних постановах Верховного Суду, зокрема, від 10.04.2019 р. у справі № 390/34/17, від 25.05.2021 р. у справі № 461/9578/15-ц, від 20.10.2021 р. у справі № 910/4089/20, від 16.11.2021 р. у справі № 904/2104/19, від 18.11.2021 р. у справі № 907/12/19 та враховується колегією суддів відповідно до ч.6    ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ч.4    ст. 236 ГПК України.
Отже, доводи відповідачки про те, що умови п. 3.3. договору передбачають, що кожного наступного місяця оренди підлягає індексації саме розмір орендної плати передбачений п. 3.2 договору оренди, тобто 4166,70 грн. - не узгоджуються із засадами добросовісності та розумності поведінки у господарюванні, оскільки протягом більше ніж 10 років відповідачка сплачувала орендну плату шляхом коригування місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. Умови п. 3.3. договору щодо  порядку визначення орендного платежу відповідають нормам ч. 3 ст. 762 ЦК України, ч. 2 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та п. 13 Методики розрахунку і порядок використання плати за оренду державного майна, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р., де визначено, що розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.
Перевіривши доданий позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості з орендної плати за період з травня 2021 року по грудень 2022 року /а.с. 29 - 30 у т.1/, колегія суддів встановила, що згідно з розрахунком апеляційного суду розмір належної до стягнення заборгованості з орендної плати становить 212834,40 грн. Загальна сума заборгованості з орендної плати за розрахунком суду апеляційної інстанції є більшою, ніж заявлена позивачем до стягнення, натомість позовні вимоги розглядаються і визнані обґрунтованими у межах заявлених позовних вимог.
За таких обставин є підставною вимога позивача про стягнення з відповідачки 204235,48 грн. заборгованості з орендної плати, розрахованої за період з травня 2021 року по грудень 2022 року.
З урахуванням наведеного є безпідставними доводи відповідачки в апеляційній скарзі про те, що у період з 2010 по 2021 рік відповідачка переплатила на користь попереднього орендодавця, що підлягає зарахуванню як виконання зобов`язань за договором.
Суд першої інстанції не з`ясував такі вищенаведені обставини, які мають значення для справи та дійшов помилкового висновку про стягнення 1207,51 грн. заборгованості з орендної плати.
Щодо вимоги про розірвання договору оренди цілісного майнового комплексу у зв`язку із систематичною несплатою орендної плати відповідачкою колегія суддів зазначає наступне.
   Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала під час укладення договору.
Порушення договору на предмет істотності суд оцінює винятково за обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає зміни чи розірвання договору.
У кожному конкретному випадку істотність порушення договору потрібно оцінювати з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Поняття такої істотності закон визначає за допомогою іншої оціночної категорії - «значної міри позбавлення сторони того, на що вона розраховувала під час укладення договору». Тобто критерієм істотного порушення договору закон визначив розмір завданих цим порушенням втрат, який не дозволяє потерпілій стороні отримати те, на що вона очікувала, укладаючи договір. Йдеться не лише про грошовий вираз зазначених втрат, зокрема й збитків, але й про випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Співвідношення завданих порушенням договору втрат із тим, що могла очікувати від його виконання ця сторона, має вирішальне значення для оцінки істотності такого порушення.
Такі висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від   16.01.2021 р. у справі № 910/2861/18, від 13.07.2022 р. у справі № 363/1834/17 та від 20.11.2024 р. у справі № 918/391/23, у яких зазначено, що для застосування ч. 2 ст. 651 ЦК України суд має встановити не лише факт порушення договору, але й завдання цим порушенням шкоди (яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди), її розмір, а також те, чи дійсно істотною є різниця між тим, на що мала право розраховувати потерпіла сторона, укладаючи договір, і тим, що насправді вона змогла отримати.
Головна ідея, на якій ґрунтується правило ч. 2 ст. 651 ЦК України, полягає у тому, що не будь-яке, а лише істотне порушення умов договору може бути підставою для вимоги про його розірвання або зміну. Неістотні (незначні) порушення умов договору є недостатніми для обґрунтованого та правомірного застосування такого крайнього заходу, як розірвання договору або його зміна в судовому порядку.
Ця ідея спирається на принцип, який називається принципом збереження договору (preservation of contract). Договірні відносини мають підтримуватися, допоки це можливо й економічно доцільно для сторін. Розірвання договору має бути крайнім заходом задля мінімізації витрат, пов`язаних з укладенням та виконанням договору.
Ураховувати істотність порушення важливо, оскільки протилежне тлумачення норм права може призвести до того, що управнена сторона договору, яка має відповідно до закону або договору право на відмову від нього або розірвання, може ним скористатися за найменший відступ від умов договору. Таке становище є неприпустимим, оскільки може порушити стабільність цивільного обороту і є надзвичайно несправедливим нехтуванням правовим принципом пропорційності між тяжкістю порушення договірних умов і відповідальністю, яка застосовується за таке порушення. Незастосування критерію істотності порушення позбавляє зобов`язану сторону договору можливості заперечувати проти розірвання договору і провокує управнену сторону відмовлятися від договору (розривати його) за найменшого порушення.
Одним із факторів, що може братися до уваги під час оцінки істотності порушення умов договору як підстави для його розірвання, є те, наскільки зобов`язана сторона, яка порушила договір, реально заінтересована у збереженні договору, а також те, чи не спричинить розірвання договору для неї значної шкоди.
Розірвання договору як санкція має бути максимально збалансованим   і відповідати тяжкості допущеного порушення. Вирішальне значення для застосування зазначеної норми закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.   У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення має вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення.
Отже, законодавство в питанні розірвання договору дбає не лише про інтереси управненої сторони, а й про інтереси зобов`язаної сторони, оскільки розірвання договору може завдати значних збитків стороні, яка допустила незначне порушення, тобто законодавець прагне досягти справедливого балансу між інтересами сторін договору.
У разі неістотної часткової несплати орендної плати, а так само у разі виникнення спору щодо її розміру, порядку здійснення платежів тощо, у власника завжди є право на звернення до суду з позовом про стягнення таких орендних платежів, 3 % річних, інфляційних втрат, неустойки тощо. Такий спосіб захисту буде ефективним та пропорційним, відновлюватиме порушене право орендодавця та зберігатиме договір оренди землі виходячи з балансу інтересів обох сторін.
Такі правові висновки щодо застосування ч. 2 ст. 651 ЦК України викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2024 р. у справі № 918/391/23 і колегія суддів враховує такі висновки відповідно до ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", ч.4 ст. 236 ГПК України.
Колегія суддів констатує, що у даній справі не встановлено систематичної повної несплати орендної плати, натомість має місце спір щодо її розміру, порядку здійснення платежів тощо.  ФОП Мазур Т.І. сплачувала встановлену договором суму орендної плати без урахування індексу інфляції, пояснивши це тим, що не отримувала від орендодавця рахунків на оплату, тобто перестали існувати звичаї ділового обороту, що існували між сторонами (орендарем і попереднім орендодавцем) протягом 10 років - упродовж 2010-2020 років. 
Натомість представник позивача в судовому засіданні пояснила, що виставленя рахунків не передбачено договором, тому орендар зобов`язаний був самостійно сплачувати плату за оренду.
Колегія суддів звертає увагу, що Тростянецька селищна рада протягом спірного періоду - у 2021-2022 роках приймала від орендаря платежі без зауважень, не ставила питання про стягнення таких орендних платежів з урахуванням інфляційних втрат чи штрафних санкцій, а звертаючись з позовом не доводить про розмір завданих втрат, який не дозволяє їй отримати те, на що вона очікувала, укладаючи договір, як і не доводить, що Тростянецька селищна рада не зможе використати результати договору.
З урахуванням наведених обставин в їх сукупності колегія суддів вважає, що регулярна але часткова сплата орендної плати відповідачкою є порушенням умов договору, але є недостатнім для обґрунтованого та правомірного застосування такого крайнього заходу, як розірвання договору в судовому порядку.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність істотних порушень умов договору, які можуть бути підставою для його розірвання.
За результатом апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги відповідачки фізичної особи-підприємця Мазур Таїсії Іванівни та часткове задоволення апеляційної скарги позивача Тростянецької селищної ради та про скасування рішення Господарського суду Вінницької області від 28.04.2025 р. в частині відмови у стягненні 203027,97 грн. заборгованості на підставі п. 1, 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України із ухваленням у цій частині нового рішення, про задоволення такої позовної вимоги.
В іншій частині рішення Господарського суду Вінницької області від 28.04.2025 р. у справі № 902/416/23 відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і не встановлено підстав для його скасування чи зміни. Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції.
Судові витрати за подання позивачем позовної заяви та апеляційної скарги покладаються пропорційно на позивача та відповідача згідно зі ст. 129 ГПК України.
Судові витрати за подання відповідачем апеляційної скарги покладаються на відповідача згідно зі ст. 129 ГПК України.
Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 277, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд
                               
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача фізичної особи-підприємця Мазур Таїсії Іванівни залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу позивача Тростянецької селищної ради задоволити частково.
Рішення Господарського суду Вінницької області від 28.04.2025 р. у справі                    № 902/416/23 скасувати в частині відмови у стягненні 203 027,97 грн. заборгованості.
Ухвалити у цій частині нове рішення, яким таку позовну вимогу задоволити.
У зв`язку з цим викласти резолютивну частину рішення у наступній редакції :
"1. Позов задоволити частково.
2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Мазур Таїсії Іванівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Тростянецької селищної ради (24300, Вінницька обл., Гайсинський р-н, селище Тростянець, вул. Соборна, буд. 77, код ЄДРПОУ 04326224) 204 235,48 грн. заборгованості та 3 063,53 грн. витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви.
3. Відмовити у задоволені позовної вимоги про розірвання договору оренди укладеного 01.04.2010 р. Тростянецькою районною радою та фізичною особою-підприємцем Мазур          Таїсією Іванівною.".

Стягнути з фізичної особи-підприємця Мазур Таїсії Іванівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Тростянецької селищної ради (24300, Вінницька обл., Гайсинський р-н, селище Тростянець, вул. Соборна, буд. 77, код ЄДРПОУ 04326224) 3654,50 грн. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Господарському суду Вінницької області видати накази на виконання даної постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.
Справу № 902/416/23    повернути    Господарському суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений 01.08.2025 р.

Головуючий  суддя                                                                      Маціщук А.В. 

Суддя                                                                                              Філіпова Т.Л.  

Суддя                                                                                              Бучинська Г.Б.