Справа № 446/409/25                                Головуючий у 1 інстанції: Котормус  Т. І. 
Провадження № 33/811/992/25                        Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., з участю захисника Черниш І.І.,  розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника Черниш І.І., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,   ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, на постанову судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 11 червня 2025 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначено йому покарання у виді адміністративного штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 адміністративний штраф в розмірі 17 000 грн. 
Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави (стягувачем є Державна судова адміністрація) у розмірі 605,60 грн. 
Згідно з постановою судді, 17.02.2025 о 10:42 год. по вулиці Мостова в селі Старий Добротвір, Шептицького району Львівської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Рено Кенго», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, таких як: порушення вимови, зіниці очей не реагують на світло, поведінка, яка не відповідає обставинам. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі відмовився чим порушив п. 2.5. ПДР – відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів.
Такими діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись із рішенням судді суду першої інстанції, ОСОБА_1 , захисник Черниш І.І. подали апеляційну скаргу, у якій просять скасувати постанову судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 11 червня 2025 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликаються на те, що постанова винесена судом без належного дослідження доказів, що містяться у матеріалах справи, що призвело до ухвалення і необгрунтованого рішення.
Вказують, що суд розглянув справу незважаючи на подане клопотання про відкладення захисником.
Зазначають, що ОСОБА_1 , не відмовлявся під проходження медичного огляду. Навпаки, одразу після зупинки погодився на проведення огляду на місці. Однак у подальшому працівники поліції змінили формулювання підозри зі стану алкогольного сп`яніння на стан наркотичного сп`яніння, пояснивши, що в такому випадку огляд може бути проведено лише у закладі охорони здоров`я.
Він висловив згоду на проведення відповідного огляду у медичному закладі. Проте
фактично йому було відмовлено у реалізації цього права: працівники поліції не забезпечили його супровід до закладу охорони здоров`я, аргументуючи це тим, що вже складено протокол.
Бажаючи довести свою невинуватість, він самостійно звернувся до медичного закладу найближчим часом після інциденту. Проте йому було відмовлено у проведенні аналізів у зв`язку із завершенням забору біоматеріалу на той момент.
Звертає увагу на те, що на момент події він перебував на реабілітаційному періоді після поранення, приймав призначене медикаментозне лікування, що може пояснити деякі фізіологічні ознаки, на які могли звернути увагу працівники поліції (наприклад, зміна розміру зіниць, сповільненість реакції, тремор тощо):
Також стверджує, що з 10.02.2025 по 21.02.2025 проходив сеанси оксибаротерапіі (барокамера), де категорично заборонено вживання алкоголю чи наркотичних засобів. У разі порушення цієї вимоги його б просто не допустили до процедур.
Наголошує, що 05.03.2025 його повторно зупинили працівники поліції, знову висловивши припущення, що він керує транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння. На момент події він ще продовжував лікування.
Його фізіологічний стан міг знову спричинити і візуальні або поведінкові ознаки, схожі на ті, які хибно трактуються як ознаки сп`яніння.
Він погодився пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`янінні, був доставлений в медичний заклад, відповідно до висновку КНП «Радехівська ЦРЛ» від 05.03.2025, наркотичного сп`яніння у нього не виявлено.
Цей факт, задокументований належним чином, підтверджує, що підозри щодо його стану мали суб`єктивний характер та не знайшли медичного підтвердження, що ще раз підтверджує невинуватість у контексті первинного епізоду справи.
У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про час та місце його проведення, не з`явився. Захисник Черниш І.І. у суді апеляційної інстанції не заперечувала щодо розгляду апеляційної скарги без участі ОСОБА_1 .
За таких обставин, з урахуванням вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 .
Захисник Черниш І.І., яка брала участь в розгляді справи в режимі відеоконференції апеляційну скаргу підтримала, просила її задоволити. 
В суді апеляційної інстанції було допитано свідка ОСОБА_2 який пояснив, що працівники поліції пропонували пройти огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, і ОСОБА_1 відмовився від огляду. 
Заслухавши виступ захисника Черниш І.І., пояснення свідка ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. 
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.
Так, пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Разом з тим, ст. 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у випадку невиконання водієм вимог п. 2.5 ПДР полягає у відмові особи, яка здійснювала керування транспортним засобом та якій працівник поліції висловив вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, пройти такий огляд.
Відповідно до ст. 2, 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 9 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція №1452/735) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
З протоколу серії ЕПР1 № 249180 від 17 лютого 2025 року (а.с. 3) вбачається, що такими ознаками у ОСОБА_1 були: порушення вимови, зіниці очей не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці.
З огляду на наведені ознаки, у поліцейського виникли підстави вважати, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, наслідком чого стала вимога поліцейського до ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі.
Наявним у матеріалах справи відеозаписом з камер спостереження патрульних підтверджується, що під час спілкування із ОСОБА_1 поліцейський виявив у нього ознаки наркотичного сп`яніння, тому пред`явив вимогу про проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі. ОСОБА_1 заперечував виявлені ознаки, говорив, що є військовим, не вживає наркотичних засобів, проходив лікування, та відмовлявся від проходження огляду (час на відео 14:43:26; 14:44:43). Після чого поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 наслідки відмови та повідомили, що буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Наведені докази у своїй сукупності спростовують доводи апеляційної скарги, вказують на порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, а отже і на факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При цьому апеляційний суд звертає увагу, що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння незалежно від факту перебування особи у такому стані.
Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, апеляційний суд погоджується з висновком судді суду першої інстанції про доведеність відмови ОСОБА_1 від огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 05.03.2025 проходив огляд на стан наркотичного сп`яніння, за результатами якого наркотичних речовин в його організмі виявлено не було, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки такий огляд не стосується подій, які мали місце 17.02.2025 під час відмови ОСОБА_1 від проходження огляду в медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння. 
З наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається, що працівник поліції неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, однак останній відмовився від огляду, що і стало підставою для складання протоколу та подальшого притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушення вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу. Доказів неправомірної поведінки працівників поліції чи інших доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколах про адміністративні правопорушення та додатках до нього матеріали справи не містять.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.
Таким чином, наявні у справі докази, яким суддя першої інстанції надав належну оцінку, у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, за ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).
При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
При розгляді справи суддею першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.
Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час апеляційного перегляду, оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 11 червня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , захисника Черниш І.І. – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду                  Т.М. Урдюк