У х в а л а
5 серпня 2025 року
м. Київ
Справа № 752/17645/22
Провадження № 61-8271ск25
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження
за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Ліцей «Мейн Скул», інтереси якого представляє адвокат Дикань Антон Павлович (далі - адвокат),
на додаткове рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 9 лютого 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 травня 2025 року 
у справі за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до скаржника про відшкодування збитків, пов`язаних із неналежним виконанням договору, та моральної шкоди і
в с т а н о в и в:
1.           У грудні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути зі скаржника 80 000,00 грн за неналежне виконання умов договору про надання оплатних послуг у сфері повної загальної середньої освіти I-III ступенів від 4 серпня 2020 року та 50 000,00 грн відшкодування моральної шкоди. 
2.           3 серпня 2023 року Голосіївський районний суд міста Києва ухвалив рішення, згідно з яким відмовив у задоволенні позову.
3.           9 лютого 2024 року цей суд ухвалив додаткову постанову, згідно з якою стягнув з позивача на користь скаржника 12 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
4.           30 травня 2025 року Київський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою скасував рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимоги про відшкодування моральної шкоди й ухвалив у цій частині нове: стягнув зі скаржника на користь позивача 25 000,00 грн відшкодування моральної шкоди; в іншій частині рішення та додаткове рішення суду першої інстанції залишив без змін.
5.           30 червня 2025 року адвокат в інтересах скаржника сформував у системі «Електронний суд» касаційну скаргу (вх. № 20359/0/220-25 від 1 липня 2025 року), у якій просив: скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції; скасувати додаткове рішення суду першої інстанції й ухвалити нове - про стягнення з позивача на користь скаржника 56 250,00 грн судових витрат.
6.           Верховний Суд вважає, що підстав для відкриття касаційного провадження немає.
6.1.       Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)).
6.2.       Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).
6.3.       Конституційний Суд України у рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 у справі щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
6.4.       Додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усувають недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо повноти останнього. Додаткове рішення не може змінити суті основного, містити висновки про права й обов`язки осіб, які не брали участі у справі, вирішувати вимоги, які суд не розглядав у судовому засіданні. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове до нього рішення втрачає силу. Отже, додаткове рішення є невід`ємною частиною основного (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 червня 2018 року у справі № 756/4441/17 (провадження № 61-17081св18)).
6.5.       Предметом позову є відшкодування збитків, пов`язаних із неналежним виконанням договору, та моральної шкоди. Ціна позову становить 130 000,00 грн, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (757 000 грн = 250 х 3 028,00 грн такого мінімуму, встановленого у статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік»).
6.6.       Скаржник у касаційній скарзі зазначив, що «тема булінгу, відповідальності за нього, стягнення моральної шкоди за встановлені факти булінгу, визначення суб`єктного складу учасників у даних правопорушеннях, критеріїв, які вказують на булінг та інших обставин і фактів у цій сфері є досить вагомим у наші часи для суспільного інтересу».
6.7.       Верховний Суд зауважує, що скаржник не продемонстрував інтерес з боку суспільства до розгляду та вирішення саме справи № 752/17645/22, як і те, що цей інтерес є значним. Він не погодився з оскарженим судовим рішенням. Важливість з погляду скаржника певної проблематики не означає значний суспільний інтерес до розгляду конкретної справи. Стосунок касаційної скарги до питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, скаржник не обґрунтовував.
7.           Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (частина четверта статті 10 ЦПК України).
7.1.       Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.
7.2.       Згідно з практикою ЄСПЛ право доступу до суду є невід`ємною складовою права на суд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції (див. mutatis mutandis рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36).
7.3.       «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети (див. mutatis mutandis рішення від 16 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), заява № 28249/95, § 53).
7.4.       Застосовані державою обмеження не можуть применшувати право доступу до суду настільки, щоби порушувати саму сутність цього права. Крім того, обмеження права доступу до суду не є сумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо не переслідує легітимну мету і якщо відсутнє «пропорційне співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою» (див. mutatis mutandis рішення від 28 травня 1985 рокуу справі«Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), заява № 8225/78, § 57; рішення від 21 вересня 1994 року у справі «Файєд проти Сполученого Королівства» (Fayed v. the United Kingdom), заява № 17101/90, § 65).
7.5.       Скаржник отримав доступ до судів першої й апеляційної інстанцій і мав можливість навести аргументи та докази проти позовних вимог. Право касаційного оскарження згідно з процесуальним законом обмежене. Це обмеження спрямоване на забезпечення виконання Верховним Судом завдання із забезпечення сталості та єдності судової практики у порядку та спосіб, визначені таким законом(частина перша статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Зазначена мета є правомірною.
7.6.       Оскаржені судові рішення за загальним правилом у касаційному порядку переглянути не можна. Передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків немає. За таких умов обмеження на подання касаційної скарги є пропорційними вказаній правомірній меті та не порушують сутність права скаржника на доступ до суду.
Керуючись статтями 260, 261, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд
п о с т а н о в и в :
1.           Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Ліцей «Мейн Скул» на постанову Київського апеляційного суду від 30 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Ліцей «Мейн Скул» про відшкодування збитків, пов`язаних із неналежним виконанням договору, та моральної шкоди.
2.           Копію ухвали надіслати особі, яка подала цю скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Судді	 	Д. А. Гудима	
 	 	Є. В. Краснощоков	
 	 	П. І. Пархоменко