ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний номер справи: 766/6013/25                                 Головуючий в суді І інстанції Кузьміна О.І.                 
Номер провадження: 22-ц/819/944/25                                                              Доповідач Кутурланова О.В.

ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

02 вересня 2025 року                                                                                 м. Херсон
                                                                     
          Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

головуючого (суддя-доповідач)	Кутурланової О.В.,	
суддів:	Воронцової Л.П.,	
  	Майданіка В.В.,	
секретар	Олійник К.О.	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 18 червня 2025 року у справі за позовом адвоката Негуляєва Максима Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2025 року Негуляєв М.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ТОВ «Фінпром Маркет» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. 
В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що позивач дізналася, що на виконанні у державного виконавця Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебуває виконавче провадження № 65054336, відкрите на підставі виконавчого напису № 29101, вчиненого 02.12.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. Вважає, що даний виконавчий напис вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, оскільки не враховано та не перевірено факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. 
Крім того зазначила, що вона з ТОВ «Фінпром Маркет» не мала жодних договірних відносини, не отримувала первинних документів щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення. 
На підставі наведеного, позивач просила суд: 
?визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 29101, вчинений 02.12.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення заборгованості з неї на користь ТОВ «Фінпром Маркет» за кредитним договором в сумі 11 755,30 грн.;
?стягнути  з ТОВ «Фінпром Маркет» на її користь витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 14 300,00 грн.;

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 18 червня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, вирішено:
- визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 29101 від 02.12.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення заборгованості з   ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром Маркет» в розмірі 11 755,30 грн.;
- стягнути з ТОВ «Фінпром Маркет» на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.; 
- стягнути з ТОВ «Фінпром Маркет» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 14 300,00 грн.

В апеляційній скарзі ТОВ «Фінпром Маркет», посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду в частині стягнення з ТОВ «Фінпром Маркет» на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у розмірі 14 300,00 грн., просить рішення суду в цій частині скасувати та постановити нове судове рішення, зменшивши розмір витрат на правничу допомогу з 14 300,00 грн. до 3 500,00 грн. 

В іншій частині рішення суду в апеляційному порядку не оскаржується, а тому апеляційним судом на предмет його законності та обгрунтованості не переглядається.

У письмовому відзиві на скаргу ОСОБА_2 , який діє від імені ОСОБА_1 , посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги та законність рішення, просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін. Також просив стягнути з ТОВ «Фінпром Маркет» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 6 500,00 грн.

До суду апеляційної інстанції учасники справи, будучи належним чином повідомлені про день, час, місце розгляду справи, не з`явилися. 
Негуляєв М.А, який діє від імені ОСОБА_1 , надав клопотання про розгляд справи за їх відсутності.
Від інших учасників справи клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Отже, зі змісту вказаної норми права вбачається, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. 
З огляду на вказане та враховуючи передбачені чинним процесуальним законодавством строки розгляду справи, обізнаність учасників справи про дату, час та місце її розгляду, створення апеляційним судом умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуванній частині в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з ТОВ «Фінпром Маркет» на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у розмірі 14 300,00 грн., суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено в судовому засіданні співмірність понесених нею витрат на правову допомогу при розгляді даної справи .

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з зазначеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.
Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
За змістом статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до статті 33 Правил адвокатської етики, єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар.
Розмір гонорару та порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді.
Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі№ 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Аналогічні висновки наведено також в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі№ 648/1102/19 та від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц.
Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.
У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/12876/19 зауважено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Водночас чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. З урахуванням наведеного суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Верховний Суд у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зроблено висновок, що: «суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витратна оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами».
У постанові Верховного Суду від 22 липня 2021 року у справі № 628/2292/18 зазначено, що якщо винагорода адвоката за послуги згідно з договором про надання правової допомоги була визначена сторонами у твердій (фіксованій) сумі, то вона за весь час дії договору не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту.
Як вбачається з матеріалів справи, інтереси ОСОБА_1 під час її розгляду представляв адвокат Негуляєв М.А. на підставі договору про надання правничої допомоги від 03 квітня 2025 року №49/2025 та ордеру від 18 квітня 2025 року серії ВА №1103982 (а. с. 26, 27-30).
Умовами договору від 03 квітня 2025 року передбачено, що сторони погодили, що Клієнт дає замовлення Адвокату та зобов`язується оплатити його послуги, а Адвокат зобов`язується відповідно до замовлення Клієнта надавати йому правничу допомогу. На підтвердження факту надання Клієнту правничої допомоги відповідно до умов цього Договору адвокат надає звіт про виконану роботу із детальним описом видів робіт та загальну вартість виконаної роботи ( п.п.1.1.,1.2. Договору).
Додатковою угодою №2 від 18 квітня 2025 року сторони домовились, що Клієнт сплачує Адвокатові гонорар в розмірі 5 000,00 грн. у разі отримання позитивного для клієнта судового рішення у справі (а.с.32).
19 квітня 2025 року адвокатом Негуляєвим М.А. складено звіт про надані послуги за договором №49/2025 від 03.04.2025 року, відповідно до якого вартість наданих послуг складає: 5 000,00 грн. – складання позовної заяви; 2 000,00 грн. – складання заяви про розподіл витрат на правничу допомогу адвоката; 300,00 грн. – усна консультація щодо правовідносин, що виникли між сторонами; 1 000,00 грн. – правовий аналіз документів; 1 000,00 грн. – аналіз судової практики з подібних правовідносин; 5 000,00 грн. – гонорар адвоката за позитивне для клієнта рішення (а.с.33).
Відповідачем до суду першої інстанції подано клопотання про зменшення суми судових витрат на правничу допомогу з з посланням на їх неспівмірність з ціною позову та значенням справи для сторони, складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (а.с.36-37).
Суд першої інстанції вважав за можливе стягнути з відповідача на користь позивача розмір судових витрат у повному обсязі, а саме в сумі 14 300,00 грн. 
Однак, колегія суддів з таким висновком суду не погоджується.
Матеріалами справи дійсно підтверджується надання адвокатом Негуляєвим Н.А. позивачу ОСОБА_1 вищезазначених послуг з професійної правничої допомоги, а саме, складання і подання відповідних процесуальних документів, аналіз судової практики та документів, а також гонорар.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, вона не є складною. Враховуючи наявність усталеної судової практики та правових позицій Верховного Суду з приводу подібних правовідносин, значення справи для позивача, яке, зокрема, визначається сумою, на яку вчинено виконавчий напис, а саме 11755,30 грн, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, враховуючи реально затрачений адвокатом час на надання послуг та їх обсяг, колегія суддів вважає, що заявлені вимоги щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу не співмірні з обсягом і складністю наданих послуг, вартість яких є завищеною.
За таких умов, колегія суддів вважає, що справедливим і співмірним буде зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції з 14 300.00 грн до 8 000.00 грн. Саме в такому розмірі витрати відповідають  критерію обґрунтованості та пропорційності  до предмета спору, відповідають обсягу вчинених процесуальних дій, обсягу виконаних адвокатом робіт,  відповідають критерію розумності їхнього розміру (встановлення їхньої дійсності та необхідності), виходячи з конкретних обставин справи.
На підставі наведеного, рішення суду першої інстанції в частині стягнення судових витрат підлягає зміні зі зменшенням розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з ТОВ Фінпром Маркет» на користь ОСОБА_1 , з 14 300,00 грн до 8 000,00 грн.
Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 6 500,00 грн судова колегія вважає за необхідне, виходячи з аналізу наданих документів (звіту №3 про надані послуги за договором №49/2025 від 03.04.2025 року, який містить правовий аналіз апеляційної скарги – 1 500,00 грн., складання відзиву на апеляційну скаргу – 5 000,00 грн.) зменшити їх розмір до 3000 грн, враховуючи реально затрачений адвокатом час на надання послуг та їх обсяг.
Оскільки апелянт ТОВ «Фінпром Маркет» було звільнено від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду в частині відшкодування судових витрат, то понесені ним витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають перерозподілу.

Керуючись ст.ст.367,368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст.ст.381 - 384,389 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» задовольнити частково.
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 18 червня 2025 року змінити, зменшивши розмір стягнутих з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу з 14 300,00 грн. до 8000,00 грн.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» на користь ОСОБА_1 3000 грн. витрат на правничу допомогу, надану в суді апеляційної інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.
    Повний текст постанови виготовлено – 03 вересня 2025 року.

   Головуючий                                                                                О.В.Кутурланова   

   Судді:                                                                                           Л.П.Воронцова

                                                                                                          В.В.Майданік