УХВАЛА
 
21 серпня 2025 року
м. Київ
 
справа № 757/64192/19
провадження № 61-10134ск25
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В., 
розглянувши заяви ОСОБА_1 та його представника - адвоката Воротиленка Олександра Сергійовича, про відвід суддів Верховного Суду  Петрова Є. В., Грушицького А. І., Литвиненко І. В. у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Козаєва Наталія Михайлівна, про визнання договорів купівлі-продажу нерухомого майна недійсними та скасування записів про державну реєстрацію, за касаційною скаргою особи, яка не брала участь у справі ОСОБА_4 , в інтересах якої діє представник - адвокат Копитко Віталій Васильович, на постанову Київського апеляційного суду                   від 29 листопада 2023 року, 
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Козаєва Н. М., про визнання договорів купівлі-продажу нерухомого майна недійсними та скасування записів про державну реєстрацію.
Печерський районний суд міста Києва рішенням від 16 лютого 2023 року позов ОСОБА_1 залишив без задоволення.
Київський апеляційний суд постановою від 29 листопада 2023 року рішення Печерського районного суду міста Києва від 16 лютого 2023 року скасував та ухвалив нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнив частково.
Визнав недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , який укладений 28 березня 2017 року між ОСОБА_2 та                             ОСОБА_3 та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Козаєвою Н. М. 28 березня 2017 року за № 1660, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 1209278180000.
Визнав недійсним договір купівлі-продажу гаража (машиномісця) № НОМЕР_1 у підземному паркінгу, площею 14,8 кв. м, за адресою: АДРЕСА_2 , який укладений 28 березня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Козаєвою Н. М. 28 березня 2017 року за № 1669, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 1209283280000.
Визнав недійсним договір купівлі-продажу гаража (машиномісця) № НОМЕР_2 у підземному паркінгу, площею 22,6 кв. м, за адресою: АДРЕСА_2 , який укладений 28 березня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Козаєвою Н. М., 28 березня 2017 року за № 1666, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 1209291980000. У задоволенні решти позовних вимог відмовив. Вирішив питання про розподіл судових витрат. 
Верховний Суд постановою від 18 грудня 2024 року у задоволенні клопотань ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Воротиленко О. С., про закриття касаційного провадження та про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду відмовив. 
Додаткові письмові пояснення у справі, подані ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Воротиленко О. С., повернув без розгляду.
Касаційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат       Пашковський Д. В., залишив без задоволення. Постанову Київського апеляційного суду від 29 листопада 2023 року залишив без змін.
04 серпня 2025 року особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_4 , в інтересах якої діє представник - адвокат Копитко Є. К., через систему «Електронний суд» подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 29 листопада 2023 року в указаній справі, посилаючись на те, що суд апеляційної інстанції вирішив питання про її права, свободи, інтереси та обов`язки. 
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями                                   від 05 серпня 2025 року справу призначено судді-доповідачеві Петрову Є. В.,            судді, які входять до складу колегії: Грушицький А. І., Литвиненко І. В. 
Верховний Суд ухвалою від 11 серпня 2025 року поновив особі, яка не брала участь у справі  ОСОБА_4 , в інтересах якої діє представник - адвокат Копитко В. В., строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 29 листопада 2023 року. 
 
Відкрив касаційне провадження у даній справі за касаційною скаргою                            особи, яка не брала участь у справі ОСОБА_4 , в інтересах якої діє представник - адвокат Копитко В. В., на постанову Київського апеляційного суду від 29 листопада 2023 року. Витребував матеріали справи № 757/64192/19-ц із суду першої інстанції. 
 
У задоволенні клопотання   ОСОБА_4 , в інтересах якої діє                        представник - адвокат Копитко В. В., про зупинення дії постанови Київського апеляційного суду від 29 листопада 2023 року відмовив.
 
У задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Воротиленко О. С., про забезпечення доказів у справі відмовив.
20 серпня 2025 року ОСОБА_1 та його представник - адвокат Воротиленко О. С. подали до Верховного Суду заяви про відвід суддів Верховного Суду                              Петрова Є. В., Грушицького А. І., Литвиненко І. В. 
Заяви мотивовані наявністю сумнівів в об`єктивності та неупередженості суддів Верховного Суду Петрова Є. В., Грушицького А. І. та Литвиненко І. В. при здійсненні касаційного провадження з посиланням на те, що вказані судді приймали участь у розгляді справи № 237/3566/17-ц за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,  ОСОБА_5 ,  ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лазарєва Л. І., про визнання заяви недійсною, визнання договорів діючими (не припиненими), скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та поновлення запису, в якій було встановлено факти, що стосуються й касаційної скарги, поданої ОСОБА_4 у даній справі. 
 
Крім того заявники, зазначають про те, що при відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 не було враховано їх заперечення та безпідставно поновлено останній строк на касаційне оскарження та відкрито касаційне провадження. 
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або необ`єктивності судді.
Наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.
ЦПК України не встановлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність судді, проте визначає, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.
Згідно з положеннями частини четвертої статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу (частина друга статті 36 ЦПК України).
Відповідно до статті 37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.
Верховний Суд, оцінюючи наявність обґрунтованих підстав для відводу щодо суб`єктивного критерію, дійшов переконання про відсутність підстави стверджувати, що суддя-доповідач у цій справі чи судді, визначені до складу колегії для її розгляду, виявляють особисту упередженість. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.
За об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.
Згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52,                                         від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.
Зі змісту поданих заяв вбачається, що доводи заяв ОСОБА_1 та його представника - адвоката Воротиленка О. С. про відвід суддів Верховного Суду Петрова Є. В., Грушицького А. І. та Литвиненко І. В. по своїй суті зводяться до незгоди із постановленим процесуальним судовим рішенням у даній справі, що відповідно до статті 36 ЦПК України не є підставою для відводу судді.
Посилання заявників на ту обставину, що вказані судді входили до складу колегії при ухваленні рішення у іншій справі (№ 237/3566/17-ц) не можуть бути підставою для відводу. Доводи, викладені у заявах не свідчать про порушення передбаченого частиною першою статті 33 ЦПК принципу випадковості при визначенні складу суду та не свідчать про те, що указані судді прямо чи побічно заінтересовані у результаті розгляду даної справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи. 
Аргументи заяв про відвід суддів також не свідчать про наявність обставин, встановлених статтею 37 ЦПК України за наявності яких суддя підлягає відводу (самовідводу).
Посилання на можливу необ`єктивність суддів Верховного Суду                                        Петрова Є. В., Грушицького А. І., Литвиненко І. В. ґрунтуються на припущеннях заявника, не спростовують презумпцію неупередженості суддів і не доводять існування переконливих фактів, які можуть свідчити про відсутність їх безсторонності.
Статтею 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» встановлено, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від                           будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.
Учасники справи не можуть використовувати інститут відводу судді з метою схиляння суду до ухвалення бажаного для них процесуального рішення.
Згідно з частинами другою та третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.
Ураховуючи, що заявлені ОСОБА_1 та його представником - адвокатом Воротиленком О. С., відводи суддів Верховного Суду Петрова Є. В.,                    Грушицького А. І., Литвиненко І. В. є необґрунтованими, тому питання про відвід суддів відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.
Керуючись статтями 33, 36, 40, 260 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Заяви ОСОБА_1 та його представника - адвоката Воротиленка Олександра Сергійовича, про відвід суддів Верховного Суду Петрова Є. В., Грушицького А. І., Литвиненко І. В. у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Козаєва Наталія Михайлівна, про визнання договорів купівлі-продажу нерухомого майна недійсними та скасування записів про державну реєстрацію, за касаційною скаргою особи, яка не брала участь у справі ОСОБА_4 , в інтересах якої діє представник - адвокат Копитко Віталій Васильович, на постанову Київського апеляційного суду від 29 листопада                       2023 рокувизнати необґрунтованими.
Заяви про відвід суддів Верховного Суду Петрова Є. В., Грушицького А. І., Литвиненко І. В. передати для вирішення зазначеного питання, у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                        Є. В. Петров 

         А. І. Грушицький 

         І. В. Литвиненко