ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2069/25 Справа № 178/2060/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Берелет В. В. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста  О. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

31 липня 2025 року                                                                м. Дніпро

       Суддя Дніпровського апеляційного суду Корчиста О.І. розглянула апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Точиліна М.В. на постанову Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2025 року, відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
       за участі:
               адвоката                                                         Точиліна М.В.

В С Т А Н О В И В:

       Постановою Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2025 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
       При обставинах, зазначених в оскаржуваній постанові, 01.07.2024 о 09 год 47 хв, на а/д М-30, 916км+817м, Кам`янського району, Дніпропетровської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився.
       В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , - адвокат Точилін М.В. просить постанову суду скасувати та закрити провадження відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       В обґрунтування апеляційної скарги вказує що, наявними в матеріалах справи доказами не підтверджується наявність підстав для зупинення транспортного засобу поліцейськими. 
       Зазначає, що наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння спростовується наявним в матеріалах справи відеозаписом, поліцейські не здійснювали перевірку ОСОБА_1 на наявність ознак наркотичного сп`яніння, тоді як останній поводив себе абсолютно нормально, виконував усі вимоги поліцейських та надавав вичерпні пояснення щодо усіх питань. 
       Звертає увагу, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я та навпаки, неодноразово висловлював свою готовність пройти такий огляд та прослідувати з поліцейськими до закладу охорони здоров`я. 
       Вказує, що поліцейський переконав ОСОБА_1 у можливості самостійно пройти огляд в закладі охорони здоров`я, при цьому не пояснив, що відповідні дії будуть розцінені як відмова від проходження огляду, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       При цьому вказує, що відеозапис не є безперервним та не містить відмови ОСОБА_1 від проходження огляду, а тому цей доказ є неналежним та недопустимим. 
       Про час, дату та місце судового засідання ОСОБА_1 повідомлений належним чином, в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.
       Заслухавши адвоката Точиліна М.В., який підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, виходжу з наступного.
       Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення. 
       З постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» слідує, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. 
       За приписами ст. 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні. 
       При винесенні оскаржуваної постанови суддею суду першої інстанції вказані вимоги були дотримані і його висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим. 
       Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.
       Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
       Висновок суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії АБА № 122064 від 01 липня 2024 року, складним у відповідності до ст. 256 КУпАП, яким зафіксовані обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП; направленням на огляд водія транспортного засобу від 01 липня 2024 року; рапортом поліцейського від 01 липня 2024 року, відповідно до якого, було зупинено автомобіль, у водія якого відповідно до якого, ОСОБА_1 було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння та який відмовився від огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.
       Досліджені та перевірені місцевим судом обставини, поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмові від огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).
       Таким чином, суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами, дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи. Суд першої інстанції розглянув справу із дотриманням вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, докази під час розгляду справи перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП. 
       При цьому не знайшли свого підтвердження ствердження адвоката Точиліна М.В. щодо відсутності підстав для зупинення транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , оскільки зупинку було здійснено на блок-посту, а у відповідності до п. 7 ст. 35 Закону України “Про Національну поліцію”, поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.
       Також враховується відповідь “Міської лікарні № 9” Камянської міської ради, відповідно до якої, ОСОБА_1 не звертався до даного закладу для проходження медичного огляду, що в свою чергу спростовує версію ОСОБА_1 про його реальний намір самостійно пройти огляд в медичному закладі, без супроводу поліцейських. 
       Що стосується зауваження адвоката в тій частині, що поліцейський не пояснив, що відповідні дії ОСОБА_1 будуть розцінені як відмова, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, то в даному випадку вони також не є слушними, оскільки ОСОБА_1 був обізнаний зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення, тобто і з правовою кваліфікацією його дій, поставив відповідні підписи в графі про ознайомлення з правами, а також зазначив, що огляд пройде самостійно. 
       З огляду на вищенаведене, при апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. 268, 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене ОСОБА_1 правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       Накладене на  ОСОБА_1 стягнення узгоджується з вимогами ст. 33 КУпАП і його розмір визначений в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
       Таким чином, приходжу до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови судді, без змін.        

П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Точиліна М.В., - залишити без задоволення.
       Постанову Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2025 року, відносно  ОСОБА_1 , у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

       Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

               Суддя          О.І. Корчиста