П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

30 червня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/27776/24	

Перша інстанція суддя Токмілова Л.М.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача                                                  Яковлєва О.В.,
суддів                                                                      Єщенка О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги, з урахуванням уточнення, до Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), а саме: 
- визнання дії по збільшенню заборгованості по сплаті аліментів та накладенню арешту на заробітну плату посадовою особою Київського відділу Державної виконавчої служби міста Одеси Міжрегіонального Управління юстиції м. Одеса Назаровою В.В. незаконними та такими, що порушують право позивача на отримання законної заробітної плати, що відображено в грошовому еквіваленті;
- скасування постанови від 23 серпня 2024 року у виконавчому провадженні № 58631586 про арешт майна, винесеної посадовою особою Київського відділу Державної виконавчої служби міста Одеси Міжрегіонального Управління юстиції м. Одеса Назаровою В.В.;
- скасування постанови від 23 серпня 2024 року у виконавчому провадженні №58631586 про збільшення та заборгованості виплати за аліментні зобов`язання винесеною посадовою особою Київського відділу, Державної виконавчої служби міста Одеси Міжрегіонального Управління юстиції м. Одеса Назаровою В.В. по відношенню до ОСОБА_2 у сумі 1 300 000 грн.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі вимог п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою позивачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а тому просить скасувати оскаржувану ухвалу з направленням справи для продовження розгляду новим складом суду.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про відмову у відкриття провадження у справі, так як даний спір, відповідно до положень ч. 2 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», підлягає розгляду адміністративним судом в порядку, передбаченому законом.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що позивачем оскаржуються дії державного виконавця щодо збільшення заборгованості по сплаті аліментів та постанови від 23 серпня 2024 року про арешт коштів боржника та про збільшення та заборгованості виплати за аліментні зобов`язання ВП №58631586.
При цьому, з доданої до позовної заяви копії оскаржуваної постанови про арешт коштів боржника вбачається, що оскаржувана постанова від 23 серпня 2024 року ВП №58631586 прийнята Київським відділом Державної виконавчої служби міста Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з примусового виконання виконавчого листа № 947/21199/22, виданого 01 лютого 2024 року Київським районним судом м. Одеси.
За наслідком з`ясування обставин справи, судом першої інстанції зроблено висновок, що  позивачем оскаржуються дії та рішення державного виконавця у ВП №58631586, які прийняті з примусового виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2023 року по цивільній справі № 947/21199/22, а як наслідок відповідний спір підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, Сімейним кодексом України (далі - СК України) визначено право та способи захисту у спорах про стягнення аліментів, а також у спорах про стягнення заборони з аліментів.
Згідно ч. 1 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Згідно ч. 3 ст. 194 СК України, заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.
Згідно ч. 3 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.
В свою чергу, згідно ч. 1 ст. 446 ЦПК України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.
При цьому, згідно ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно ч. 1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Згідно ч. 2 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності дії та рішення державного виконавця у виконавчому провадженні № 58631586, які прийняті (вчинено) на примусове виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 листопад 2023 року, яке ухвалено у цивільній справі № 947/21199/22 щодо стягнення з позивача аліментів.
Тобто, наразі існує рішення суду про стягнення аліментів з позивача, яке ухвалено в порядку цивільного судочинства, а також відкрито виконавче провадження та винесено постанову про звернення стягнення у порядку виконання судового рішення.
Між тим, як зазначено вище, процесуальним законом встановлено правило підсудності справ про стягнення (виплату) заборгованості зі сплати аліментів на виконання судового рішення та щодо розміру такої заборгованості, в яких передбачено, що такі справи мають розглядатися за правилами, встановленими ЦПК України.
З іншого боку, положення ч. 1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» також чітко передбачають, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Тобто, спори з державним виконавцем щодо примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів, яке ухвалено за правилами цивільного судочинства, також мають вирішуватися за правилами цивільного судочинства.
При цьому, колегія суддів зазначає, що оскаржувані дії та постанови не є діями та постановами, переліченими у ч. 2 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження».
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що даний спір не підлягає вирішенню за правилами адміністративного судочинства.
В свою чергу, судом першої інстанції не допущено порушень норм процесуального права при вирішенні питання про відкриття провадження у даній справі, що є підставою для відмови в задоволенні апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 150, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів.

           Суддя-доповідач 		О.В. Яковлєв	
           Судді	  	О.В. Єщенко    А.В. Крусян