У Х В А Л А

 
11 серпня 2025 року
м. Київ
 
справа № 453/213/23
провадження № 61-8265ск25
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду:                          Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 28 травня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Міністерства оборони України, треті особи: Відділ соціального захисту населення Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області, Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права на отримання пільгяк членом сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця та 
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила:
- встановити факт спільного проживання її та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою:                     АДРЕСА_1 , у період                 з 19 вересня 2016 року до дати загибелі останнього - ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- визнати її права як члена сім`ї загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 військовослужбовця ОСОБА_3 на отримання пільг, установлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Вказувала те, що 05 березня 2022 року ОСОБА_3 призваний ІНФОРМАЦІЯ_3 ) на військову службу відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 загинув під час виконання бойового завдання біля м. Попасні Луганської області внаслідок бойового зіткнення та масованого артилерійського обстрілу.
З метою визнання права на отримання передбачених законодавством пільг для членів сім`ї військовослужбовця та призначення і отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибелю військовослужбовця, виникла необхідність встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 як чоловіка та дружини. 
Обов`язковою умовою для визнання членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, придбання майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.
Дружина військовослужбовця, який пропав безвісти під час проходження військової служби, має право на пільги, передбачені законодавством. Сім`ям загиблих військовослужбовцям виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000,00 грн, яка розподіляється рівними частинами на всіх отримувачів.
Зазначає, що з 19 вересня 2016 року проживала разом з ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловік та дружина. За час проживання однією сім`єю вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися благоустроєм квартири: робили ремонт, купували меблі та інші предмети домашнього побуту, всі свята проводили в колі рідних та друзів, разом їздили на відпочинок.
Крім цього, вони разом виплачували кредитні кошти, отримані на її ім`я. Факт їхнього спільного проживання підтверджується актом про встановлення фактичного місця проживання, складеного в присутності сусідів, а про їхні відносини як чоловіка та дружини свідчать, зокрема, і їхні спільні фотокартки.
Під час заповнення документів до особової справи в ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 вказав її довіреною особою та надав її контактні дані для зв`язку. Також залишив їй банківську картку для виплати йому заробітної плати для їхнього спільного бюджету.
28 листопада 2024 року рішенням Сколівського районного суду Львівської області в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
28 травня 2025 року постановою Львівського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 28 листопада                2024 року залишено без змін.
27 червня 2025 року (зареєстровано у Верховному Суді 30 червня                              2025 року) ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного суду від 28 травня     2025 року, в якій просить її скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Касаційна скарга подана у строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
На обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження судових рішень за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, послалася на те, що суд не врахував правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року в справі № 643/6799/17, від 07 грудня 2020 року в справі № 295/14208/18, від 21 червня 2023 року в справі № 916/3027/21, від 18 вересня 2023 року в справі № 582/18/21, від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження за пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України, заявник вказує, що суд апеляційної інстанції не дослідив зібрані у справі докази, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.
Суд не встановив достатніх й обґрунтованих підстав для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.
Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
На підставі наведеного та керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду 
ПОСТАНОВИВ:
Відкрити касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 28 травня 2025 року.
Витребувати із Сколівського районного суду Львівської області цивільну справу № 453/213/23 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Міністерства оборони України, треті особи: Відділ соціального захисту населення Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області, Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права на отримання пільгяк членом сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                               О. М. Ситнік
                                                                                                          І. В. Литвиненко
                                                                                                          Є. В. Петров