ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

29 серпня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/20015/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Юрко І.В. (доповідач),
                               суддів:  Білак С.В., Чабаненко С.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 липня 2025 року в адміністративній справі №160/20015/25 (головуючий суддя першої інстанції - Кучугурна Н.В.) за позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія», ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи за межі України,-

В С Т А Н О В И В : 

          Позивач 09.07.2025 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до КП Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія», ОСОБА_1 , в якому просив встановити тимчасове обмеження у праві виїзду керівника КП Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія» ОСОБА_1 за межі України до погашення податкового боргу КП Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія».
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наявні підстав для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівника Комунального підприємства за межі України в порядку статті 289-2 КАС України, а саме: несплата протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги суми податкового боргу, що перевищує                              1 мільйон гривень.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 липня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є не обґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що  на теперішній час в інтегрованих картках платника податків КП КМР «КАМ`ЯНСЬКА ТПК» обліковується податковий борг на загальну суму 93146644,59 грн.. Податковим  органом було сформовано податкову вимогу та направлено на адресу відповідача засобами поштового зв`язку та вручена відповідачу 24.12.2019 року. Скаржник вказує, що вжиті ним заходи не призвели до погашення податкового боргу відповідачем, а тому наявні підстави для застосування положень ст.289-2 КАС України.
Відповідач подав до суду відзив на скаргу, в якому просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити в повному обсязі, оскільки вимоги є необґрунтованими та такими, що суперечать діючому законодавству. Вказано, що станом на дату звернення ДПС з позовною заявою, розмір грошового зобов`язання був неузгодженим, оскільки податкові повідомлення-рішення, які були підставами для нарахування грошових зобов`язань, оскаржуються в судовому порядку.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів ст.ст. 289-2, 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне.
Позивач - Головне управління ДПС у Дніпропетровській області є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження.
Відповідач - Комунальне підприємство Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія» (ЄДРПОУ 32130551) є юридичною особою та перебуває на обліку в ГУ ДПС у Дніпропетровській області. 
Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, керівником КП Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія» є Валах Дмитро Петрович.
Як встановлено судом першої та апеляційної інстанцій, станом на 01.07.2025 року, податковий борг відповідача зі сплати податку на додану вартість становить                 93146644,59 грн..
З метою погашення відповідачем податкового боргу контролюючий  орган засобами поштового зв`язку надіслав на адресу КП КМР «Кам`янська теплопостачальна компанія» податкову вимогу форми «Ю» №334705-55 від 12.12.2019 року, яка отримана представником відповідача за довіреністю 24.12.2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення  (а.с. 12).
На виконання вимог п. 95.5 ст. 95 ПК України начальником Кам`янського відділу по роботі з податковим боргом ГУ ДПС у Дніпропетровській області 06 травня 2021 року винесено рішення №1 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу КП КМР «Кам`янська теплопостачальна компанія» (код ЄДРПОУ 32130551).
У зв`язку з тим, що вжиті заходи не дали позитивного результату щодо погашення заборгованості, податковий орган звернувся до суду з цією заявою.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що сума податкового боргу розрахована станом на 01.07.2025 року, тоді як, ухвали про відкриття провадження в адміністративних справах про оскарження податкових повідомлень-рішень, суми яких увійшли до суми податкового боргу у розмірі      93146644,59 грн., були прийняті судом 02.07.2025 року та 03.07.2025 року, у зв`язку з цим, інтегровані картки платника податків не були відкориговані на суми штрафних санкцій за цими податковими повідомленнями-рішеннями. Суд зазначив, що позовна заява контролюючого органу подана до суду 09.07.2025 року, після постановлення ухвал про відкриття провадження у справах про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень, а тому суму заборгованості не можна вважати узгодженою. Наведені обставини позбавляють суд можливості встановити суму податкового боргу, до повного погашення якої може бути встановлено обмеження у праві виїзду для керівника юридичної особи.
Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
За позицією колегії суддів апеляційної інстанції, першочерговим питанням в межах даною справи є дотримання контролюючим органом вимог КАС України щодо звернення до суду із позовною заявою в порядку ст.289-2 КАС України, зокрема дотримання строку звернення до суду з такою позовною заявою.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 24.07.2025 року по справі №580/11507/24, колегія суддів зазначає про таке.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються нормами Податкового кодексу України.
Відповідно до пункту 87.13 статті 87 ПК України у разі несплати протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги суми податкового боргу, що перевищує 1 мільйон гривень, контролюючий орган може звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України - до погашення такого податкового боргу.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач звернувся до суду з цим позовом саме на підставі положень вказаної статті  ПК України, а також статті 289-2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Частиною першою статті 289-2 КАС України встановлено, що у разі невиконання у встановлені Податковим кодексом України строки обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань юридичною особою або постійним представництвом нерезидента, що призвело до виникнення податкового боргу (заборгованості) у сумі, що перевищує                            1 мільйон гривень, та якщо такий податковий борг не сплачено протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, податковим органом подається до суду за основним місцем реєстрації юридичної особи або постійного представництва нерезидента позовна заява про застосування судом тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі території України. 
Верховний Суд у постанові від 01 липня 2025 року у справі № 120/2450/24 дійшов висновку, що норми статті 289-2 КАС України не встановлюють окремих строків звернення до суду, не визначають інших вимог до позовної заяви, відмінних від тих, які передбачені загальними нормами КАС України, як і не встановлюють іншої, особливої процедури розгляду таких заяв, що свідчить про те, що звернення в порядку статті 289-2 КАС України з позовною заявою про обмеження виїзду керівника платника податків за кордон відбувається в загальному порядку, в тому числі і за загальними строками звернення до суду.
При цьому, право на звернення до суду згідно зі статтею 289-2 КАС України щодо встановлення тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі України виникає через 240 днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, та повинно бути реалізовано в межах тримісячного строку, передбаченого частиною другою статті 122 КАС України.
Згідно із частиною другою статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який  якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
Колегія суддів акцентує увагу на тому, що наведена норма чітко встановлює момент початку перебігу строку для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень саме з дня виникнення підстав, які наділяють його правом на подання визначених законом позовних вимог. Такими підставами слід уважати об`єктивно визначені обставини, за наявності яких суб`єкт владних повноважень усвідомлює або повинен усвідомлювати факт порушення публічного інтересу, на захист якого спрямований відповідний адміністративний позов. При цьому слід виходити з того, що строк звернення до суду не може визначатися на розсуд суб`єкта владних повноважень чи пов`язуватися з будь-якими суб`єктивними чинниками, такими як момент прийняття внутрішніх рішень чи отримання додаткових роз`яснень.
Таким чином, законодавець передбачив об`єктивний критерій для обчислення строку звернення до адміністративного суду, який забезпечує належну реалізацію принципів юридичної визначеності, стабільності правовідносин та оперативності у вирішенні публічно-правових спорів. Недотримання цього строку позбавляє суб`єкта владних повноважень можливості реалізувати своє право на судовий захист, якщо не буде встановлено наявності поважних причин для його поновлення. Вказане забезпечує збалансованість інтересів суб`єктів владних повноважень та інших учасників адміністративного процесу, сприяє дисциплінованості та прогнозованості діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, унеможливлює зловживання процесуальними правами та гарантує ефективний судовий захист прав і законних інтересів усіх учасників правовідносин.
Як зазначалося вище, за КП КМР «Кам`янська теплопостачальна компанія» обліковується податковий борг на загальну суму 93146644,59 грн..
У зв`язку з несплатою до бюджету сум податкового боргу, контролюючим органом сформовано податкову вимогу форми «Ю» №334705-55 від 12.12.2019 року, яку направлено засобами поштового зв`язку та отримано представником підприємства 24.12.2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.12).
Відповідно, граничний 240-денний строк, визначений пунктом 87.13 статті 87 ПК України та частиною першою статті 289-2 КАС України, завершився 21 серпня 2020 року. Саме ця дата є тим днем, з якого у контролюючого органу виникло право на пред`явлення відповідних позовних вимог, а відтак з цього моменту почав свій перебіг тримісячний строк звернення до адміністративного суду, передбачений частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.
Натомість, контролюючий орган подав позов до суду лише 09.07.2025 року, що свідчить про те, що він скористався своїм правом звернення до суду значно пізніше визначеного законом тримісячного строку, при цьому жодних поважних причин такого пропуску ним не наведено.
Судом першої інстанції вказаним обставинам належної оцінки не надано.
Колегія суддів не приймає до уваги посилання скаржника на приписи пункту 102.4 статті 102 ПК України. Вказаною нормою дійсно встановлено спеціальний строк звернення до суду з вимогами про стягнення податкового боргу - 1095 днів з дня виникнення податкового боргу. Водночас зазначений строк не підлягає застосуванню до позовних вимог про застосування тимчасових обмежень у праві виїзду за межі України керівника платника податків-боржника. Це пояснюється тим, що такі забезпечувальні заходи, хоча й мають певний зв`язок із погашенням податкового боргу, але вони не можуть ототожнюватися з вимогами про безпосереднє стягнення податкового боргу.
Таким чином, з урахуванням наведених вище обставин в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду, а також вважає за необхідне відступити від своєї правової позиції, викладеної у постановах від 11.08.2025 року у справах №160/19904/25 та №160/19974/25,  які  були  прийняті    із  врахуванням  раніше  викладеної правової  позиції   Верховного Суду у  постанові від 31.03.2025  року  у  справі  №160/5655/22.
Відповідно до частини 4 статті 123 КАС України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Пунктом 8 частини першої  статті 240 КАС України  визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою   статті 123 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1  статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями  238,  240 цього  Кодексу.
Керуючись статтями 122-123, 240, 289-2, 308, 311, 315, 319, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 липня 2025 року в адміністративній справі №160/20015/25 задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 липня 2025 року в адміністративній справі №160/20015/25 скасувати.
Прийняти нове рішення, яким позовну заяву Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія», ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи за межі України залишити без розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
   
Головуючий - суддя                                                                      І.В. Юрко 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      С.В. Чабаненко