КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
апеляційне провадження №33/824/2481/2025
справа №753/2630/25
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
15 липня 2025 року                                                                                                м.Київ
 
Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поліщук Н.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 20 лютого 2025 року
у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 1738, частиною 3 статті 1732 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , інваліда ІІ групи, - 
 
встановив:
Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №453695 від 03 лютого 2025 року, ОСОБА_1 03 лютого 2025 року близько 19:00 години за адресою АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство стосовно жінки, з якою має спільну дитину ОСОБА_2 , а саме погрожував та забирав речі. Своїми діями могла бути завдана психологічна шкода, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 1732 КУпАП.
Відповідно до даних протоколу ВАБ №453698 від 04 лютого 2025 року, ОСОБА_1 , 04 лютого 2025 року о 10:56 годині за адресою: АДРЕСА_1 , порушив вимоги термінового заборонного припису АА480522 від 03 лютого 2025 року, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 2 статті 1738 КУпАП.
Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 20 лютого 2025 року справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за частиною 3 статті 1732 КУпАП об`єднано в одне провадження із справою про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за частиною 2 статті 1738 КУпАП.
Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 20 лютого 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 1732, частиною 2 статті 1738 КУпАП та накладено адміністративне стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 1732 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1 020,00 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 гривень.
Не погодившись з прийнятою постановою, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу,  до якої долучено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права.
Вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги пояснення ОСОБА_1 щодо обставин, установлених рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 30 травня 2024 року у справі №753/9929/24, яке набрало законної сили, щодо відмови ОСОБА_2 у видачі обмежувального припису щодо ОСОБА_1 .
Вказує, що у справі №753/9929/24 суд установив, що ОСОБА_2 не потребує невідкладного захисту у порядку, передбаченому Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", подання нею заяви про видачу обмежувального припису є елементом тиску на ОСОБА_1 з метою примушення до продажу квартири.
Уважає, що зібраних доказів у справі не достатньо для визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 1732 КУпАП.
Вказує, що ознаками психологічного насильства, зокрема, є постійна образлива критика, маніпулювання, контроль над життям жертви, звинувачення, засудження, словесні образи. Окремий конфлікт у сім`ї, випадкова образа, навіть повторювані сварки не можуть розцінюватися як психологічне насильство.
Звертає увагу, що насильство це свідома поведінка, використання власної переваги контроль жертви.
Мотивуючи наведеним, просить постанову Дарницького районного суду міста Києва від 20 лютого 2025 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 1738, частиною 3 статті 1732 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП.
15 липня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли пояснення ОСОБА_2 на апеляційну скаргу.
Посилається на встановлення судом першої інстанції фактів психологічного насильства з боку ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 .
Постановою суду від 29 квітня 2025 року у справі №753/4457/25, що набрала законної сили, установлено факт нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , що свідчить про наявність систематичної агресивної поведінки ОСОБА_1 та підтверджує доводи про небезпеку для фізичного та психологічного стану. Просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та адвокат Барицький П.В. підтримали подану апеляційну скаргу, просили суд її задовольнити.
В судовому засіданні ОСОБА_2 заперечувала проти апеляційної скарги, просила відмовити у її задоволенні.
Вирішуючи питання за клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд враховує наступне.
Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, додане до апеляційної скарги, скаржник вказує, що 25 лютого 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу без обґрунтування незаконності рішення суду першої інстанції.
11 березня 2025 року після надання ОСОБА_1 безоплатної правничої допомоги Північним міжрегіональним центром з надання безоплатної правничої допомоги у вигляді складання процесуальних документів, ОСОБА_1 подана апеляційна скарга у вигляді доповнень.
20 березня 2025 року Київський апеляційний суд повернув апеляційну скаргу ОСОБА_1 через відсутність клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Зазначає, що у зв`язку із правовою необізнаністю не знав, що строки оскарження постанови починаються з моменту винесення постанови, а не отримання її копії.
Просить поновити строк на оскарження постанови Дарницького районного суду міста Києва від 20 лютого 2025 року.
З матеріалів справи установлено, що 20 лютого 2025 року прийнято оскаржувану постанову. Із змісту оскаржуваної постанови убачається, що ОСОБА_1 був присутній у судовому засіданні.
25 лютого 2025 року ОСОБА_1 подано до Дарницького районного суду міста Києва заяву із текстом "апеляційна скарга на рішення суду №753/2632/25" (а.с. 43).
11 березня 2025 року ОСОБА_1 на адресу Дарницького районного суду міста Києва повторно подано апеляційну скаргу із зазначенням про те, що це доповнення (а.с. 60-63).
Постановою Київського апеляційного суду від 20 березня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто особі, яка її подала.
Відомостей про отримання постанови апеляційного суду матеріали справи не містять.
07 квітня 2025 року на адресу Дарницького районного суду міста Києва надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 .
З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 вживав заходів щодо оскарження постанови  Дарницького районного суду міста Києва від 20 лютого 2025 року.
За установлених обставин, з метою доступу до правосуддя та можливості оскарження судового рішення, апеляційний суд уважає за можливе поновити строк на апеляційне оскарження.
Вирішуючи питання за апеляційною скаргою, апеляційний суд враховує таке.
Статтею 1 КУпАП визначено:
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Частиною 1 статті 9 КУпАП визначено:
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 10 КУпАП визначено:
Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Статтею 23 КУпАП визначено:
Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до статті 251 КУпАП:
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Стаття 251 КУпАП не встановлює переваг одних доказів над іншими. Докази можуть доповнювати один одного або спростовувати. 
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до частини 1 статті 1732 КУпАП вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, -
тягне за собою накладення штрафу від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб
Згідно частини 3 статті 1732 КУпАП повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, -
тягне за собою накладення штрафу від шістдесяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або адміністративний арешт на строк від трьох до п`ятнадцяти діб.
Відповідно до частини 2 статті 1738 КУпАП невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, -
тягне за собою накладення штрафу від двадцяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому, насильству" від 07 грудня 2017 року  домашнім насильством є діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КУпАП, полягає у вчиненні домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомленні уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
З наведеного випливає, що обов`язковими ознаками об`єктивної сторони даного правопорушення є діяння (будь-які дії фізичного, психологічного чи економічного характеру, в тому числі погрози та образи), його шкідливі наслідки (шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, яка була або могла бути завдана) та причинний зв`язок між діянням та наслідками.
Відповідно до пунктів 4, 14 частини 1 статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому, насильству" економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
З даних рапорту працівника поліції убачається, що 03 лютого 2025 року під час патрулювання від чергового Київ-55 надійшло повідомлення "Домашнє насильство" за адресою АДРЕСА_1 . Прибувши за викликом виявлено заявницю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , також у квартирі знаходилась малолітня дитина ОСОБА_3 , які сперечались один з одним, пред`являли претензії, дійти згоди не змогли. Оскільки у квартирі знаходилась малолітня дитина, працівниками поліції викликано наряд СПДН для подальшого розбору події, оскільки неодноразово складались матеріали про вчинення адміністративного правопорушення за статтею 1732 КУпАП (а.с.2).
Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №453695 від 03 лютого 2025 року, ОСОБА_1 , 03 лютого 2025 року близько 19:00 години за адресою АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство стосовно жінки, з якою має спільну дитину ОСОБА_2 , а саме погрожував та забирав речі. Своїми діями могла бути завдана психологічна шкода, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 173-2 КУпАП (а.с. 1).
Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 від 03 лютого 2025 року убачається, що останній о 19 годині пилососив свою кімнату. ОСОБА_2 зайшла до кімнати та почала сварку за те, що ОСОБА_1 прибирає пилососом її матері, що є брехнею, оскільки пилосос купив ОСОБА_1 , з цього почався конфлікт. Також ОСОБА_2 забороняє ОСОБА_1 заходити до двох кімнат (а.с. 4).
Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2 від 03 травня 2025 року убачається, що ОСОБА_1 (колишній співмешканець, який майже рік не проживає у квартирі) з`явився о 19:00 годині, спочатку вів себе тихо, потім, поки ОСОБА_2 не було у кімнаті, без дозволу взяв пилосос. На зауваження ОСОБА_2 . ОСОБА_1 почав кричати, вказуючи що він власник усього майна та буде робити що захоче (а.с. 5).
Суд апеляційної інстанції зазначає, що важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».
Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.
Конфлікт: особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.
Психологічне насильство в сім`ї ? насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров`ю.
З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією статті 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди.
Психологічне насильство ? це форма насильства, що полягає у навмисних діях, які завдають шкоди емоційному та психічному здоров`ю людини. Воно може проявлятися у вигляді образ, принижень, маніпуляцій, контролю, ізоляції, погроз та залякування. У психологічному насильстві кривдник намагається встановити контроль над життям іншої людини та самоствердитись завдяки цьому. 
При цьому, апеляційний суд зауважує, що людина, яка чинить домашнє насильство, маючи значну перевагу у своїх можливостях, діє умисно, з наміром заподіяти шкоду потерпілому, порушивши його права й свободи.
Тоді як ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію, несумісну з інтересами іншої сторони, зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій - це конфлікт.
За обставин цієї справи установлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник конфлікт з приводу користування пилососом, натомість доказів, які підтверджували б факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства психологічного характеру, матеріали справи не містять.
Окрім того, відповідно до даних термінового заборонного припису АА №480322 від 03 лютого 2025 року убачається, що ОСОБА_1 у зв`язку із скоєнням ним психологічного та економічного насильства заборонено контактувати в будь-який спосіб з ОСОБА_2 . Терміновий заборонний припис внесений строком на 1 добу з 22:00 години 03 лютого 2025 року, та діє до 22:00 години 04 лютого 2025 року (а.с. 6).
Відповідно до даних форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 03 лютого 2025 року, складеної старшим інспектором СПДН ВП Дарницького УП ГУНП в м. Києві лейтенантом поліції Байчуком В.Н., поліцейським визначено рівень небезпеки кривдника як середній (а.с. 7-9).
Відповідно до даних протоколу про вчинення адміністративного правопорушення ВАБ №453698 від 04 лютого 2025 року, ОСОБА_1 , 04 лютого 2025 року о 10:56 годині за адресою: АДРЕСА_1 , порушив вимоги термінового заборонного припису АА480522 від 03 лютого 2025 року, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 2 статті 173-8 КУпАП (а.с. 46).
Згідно даних письмових пояснень ОСОБА_1 від 04 лютого 2025 року зранку до ОСОБА_4 прийшов його син допомогти з ремонтом сантехніки. В процесі роботи з кімнати вийшла ОСОБА_2 та почала сварку. Після спровокованої сварки викликала поліцію (а.с. 49).
Відповідно до статті 25 КУпАП терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.
Частиною 2 цієї статті унормовано, що терміновий заборонний припис може містити такі заходи: 1) зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; 2) заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; 3) заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.
З даних Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно убачається, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_1 (1/2 частина) та ОСОБА_3 (1/2 частина).
Отже, перебування ОСОБА_1 у цій квартирі є правомірним.
Разом з тим, зміст протоколу не відповідає диспозиції частини 2 статті 173-8 КУпАП, зокрема, у ньому не зазначено об`єктивної сторони вказаного правопорушення, а саме: в яких конкретних діях ОСОБА_1 полягає порушення заборонного припису, зокрема в якій спосіб відбулось контактування з ОСОБА_2 та в чому полягали винні дії ОСОБА_1 . 
Відповідно до наведених норм вище права та позиції ЄСПЛ, викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Карелін проти Росії» від 20 вересня 2016 року, у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.
За установлених обставин, апеляційний суд констатує, що матеріали справи не містять достовірних доказів на підтвердження фактів вчинення ОСОБА_1 правопорушень, передбачених частиною 2 статті 173-8, частиною 3 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Окрім цього, апеляційний суд зауважує, що із долучених до матеріалів справи судових рішень убачається тривалий особистісний конфлікт між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Так, постановою Дарницького районного суду міста Києва від 25 червня 2024 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1   до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173-2 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (справа №753/10147/24).
Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 22 жовтня 2024 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173-2 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (справа №753/19369/24).
Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 6 грудня 2024 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 173-2 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (справа №753/22772/24).
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 30 травня 2024 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року, у задоволенні заяви ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису відмовлено (а.с.26-29). 
Відмовивши у задоволенні заяви про видачу обмежувального припису, суд першої інстанції, із яким погодився апеляційний суд установив, що між сторонами існує глибокий особистісний конфлікт, який призвів до припинення їх спільного проживання як чоловіка і жінки та в подальшому загострився через невирішений майновий спір.
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 16 січня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису відмовлено (справа №753/728/25)  (а.с. 24).
Наведене дає підстави для висновку про наявність тривалого конфлікту між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 внаслідок  користування майном, у тому числі квартирою, де кожна із сторін конфлікту намагається зайняти позицію, несумісну з інтересами іншої сторони. 
За установлених обставин у цій справі, апеляційний суд наголошує про відсутність достовірних доказів на підтвердження фактів вчинення ОСОБА_1 правопорушень, передбачених частиною 2 статті 173-8, частиною 3 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.
ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України " № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).
З урахуванням наведеного, апеляційний суд робить висновок про скасування  постанови Дарницького районного суду міста Києва від 20 лютого 2025 року та закриття  провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 173-8, частиною 3 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення  на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Керуючись статтями 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд -
ПОСТАНОВИВ:
 
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду міста Києва від 20 лютого 2025 року.
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
 
Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 20 лютого 2025 року скасувати, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 1738, частиною 3 статті 1732 Кодексу України про адміністративні правопорушення  закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДЯ                                                                                             Н.В. ПОЛІЩУК