У Х В А Л А
 
16 липня 2025 року
м. Київ
 
справа № 639/615/24
провадження № 61-7587ск25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Крата В. І.
розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Клубань Марії Володимирівни на постанову Харківського апеляційного суду від 13 травня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до   Акціонерного  товариства  «Українська залізниця»  про   визнання  незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила:
- визнати незаконним та  скасувати  наказ (розпорядження)  від   06  листопада 2023 року № 2064/ос про припинення трудового договору (контракту)      Акціонерного  товариства    «Українська    залізниця»  (далі - АТ «Українська залізниця) про звільнення 08 листопада 2023 року ОСОБА_1 за пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України);
- поновити  її  на посаді старшого  ревізора  відділу з контролю за   фінансово-господарською    діяльністю     управління     внутрішнього    аудиту та контролю регіональної філії «Південна залізниця» Департаменту внутрішнього аудиту та      контролю  АТ  «Укрзалізниця»  з  08  листопада  2023  року або ж на рівнозначній посаді у разі скорочення вказаної посади;
- стягнути з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.
20 серпня 2024 року рішенням Новобаварського районного суду м. Харкова (раніше - Жовтневий районний суд м. Харкова) позов задоволено.
Визнано незаконним  та  скасовано  наказ   (розпорядження)  від 06 листопада 2023  року   № 2064/ос    про   припинення     трудового     договору (контракту) АТ «Українська залізниця» про звільнення 08 листопада 2023 року ОСОБА_1 за пунктом 1 cтатті 40 КЗпП України.
Поновлено    ОСОБА_1    на    посаді    старшого   ревізора    відділу з контролю за фінансово-господарською   діяльністю   управління    внутрішнього    аудиту та контролю регіональної філії «Південна залізниця» Департаменту внутрішнього аудиту  та   контролю  АТ «Укрзалізниця»   з   09  листопада                   2023 року або ж на рівнозначній посаді у разі скорочення вказаної посади. 
Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 09 листопада 2023 року до дня ухвалення рішення (20 серпня 2024 року) в розмірі 212 204,88 грн без урахування податків та обов`язкових зборів.
Вирішено питання про стягнення судових витрат.
13 травня 2025 року постановою Харківського апеляційного суду апеляційну скаргу АТ «Українська залізниця» задоволено.
Рішення Новобаварського районного суду м. Харкова (раніше - Жовтневий районний суд м. Харкова) від 20 серпня 2024 року скасовано та ухвалено нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
09 червня 2025 року (зареєстровано у Верховному Суді 23 червня 2025 року) представник ОСОБА_1 - адвокат Клубань М. В. через систему «Електронний суд» надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Харківського апеляційного суду від 13 травня 2025 року, в якій просить її скасувати, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Касаційна скарга подана у строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
На обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження судових рішень за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, послалася на те, що суд не врахував правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду в подібних правовідносинах, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Вбачається, що між сторонами виник спір про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати. Тобто спір стосується трудових відносин. 
Отже, касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, які відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню.
Однак у касаційній скарзі заявниця посилається на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Суд апеляційної інстанції в ідентичних справах ухвалив судове рішення не застосувавши висновків Верховного Суду, не надав належної оцінки доказам з точки зору норм права і сприймав твердження відповідача як абсолютну правду, яка не потребує доказуванню.
Також вказує на те, що справа має виняткове значення для неї, оскільки вона за весь час роботи в АТ «Українська залізниця» віддала державі найдорожче - час та власне здоров`я, пропрацювала в даному товаристві більшу частину свого життя. Протиправне звільнення заявниці з роботи значно вплинуло на утримання сім`ї, позбавило достатнього рівня матеріального забезпечення, щоб мати можливість для звернення до лікувальних закладів для кваліфікованої медичної допомоги та купівлі ліків, так як її вік, такий коли варто піклуватися про збереження свого здоров`я.
Крім цього, вказана справа має значний суспільний інтерес, оскільки стосується великої кількості осіб, які мають трудові відносини з АТ «Українська залізниця».
Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України 
від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004).
Аналіз змісту касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, наявність значного суспільного інтересу справи та має виняткове значення для учасника справи (підпункти «а», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України), а тому судові рішення в справі підлягають касаційному оскарженню.
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.
Суд не встановив достатніх й обґрунтованих підстав для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.
Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
На підставі наведеного та керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду 
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження в справі за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Клубань Марії Володимирівни на   постанову Харківського апеляційного суду від 13 травня 2025 року.
Витребувати з Новобаварського районного суду м. Харкова цивільну справу № 639/615/24 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного  товариства  «Українська залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                          О. М. Ситнік
                                                                                                                О. В. Білоконь
                                                                                                                      В. І. Крат