П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  725/1529/25                                                         Головуючий суддя 1-ої інстанції - Федіна А.В.   
Суддя-доповідач -  Капустинський М.М.   
24 червня 2025 року                                                                                           
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Капустинського М.М. 
суддів:  Сапальової Т.В.  Шидловського В.Б. , 
          розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 06 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, 
В С Т А Н О В И В :
у лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Першотравневого районного суду міста Чернівці з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що 15 лютого 2025 року інспектором роти №1 батальйону патрульної поліції Чернівецького району УПП у Чернівецькій області ст. лейтенантом поліції Венгераком Я.М. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до якої накладено на нього адміністративне стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП по факту того, що він, керуючи транспортним засобом не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п.9.2.б ПДР України.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вказана постанова підлягає скасуванню оскільки обставини описаній у ній не відповідають дійсності, адже по вул. Хотинській, 35, яка вказана як місце вчинення правопорушення, відсутні повороти, а тому він не міг вчинити відповідного правопорушення оскільки рухався прямо.
Звертав увагу, що винесення постанови відразу на місці зупинки транспортного засобу призвело до неможливості в повній мірі реалізувати права передбачені ст.268 КУпАП в частині подання доказів, заяви клопотань, звернення за правовою допомогою.
На підставі вище викладеного, посилаючись на норми права, просив визнати дії інспектора БУПП в Чернівецькій області ст.лейтенанта поліції Венгерака Ярослава Миколайовича щодо складання Постанови від 15 лютого 2025 року серії ЕНА №4080625 про адміністративне правопорушення незаконними; постанову від 15 лютого 2025 року серії ЕНА №4080625 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП України, - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо мене, - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 06.05.2025 позов задоволено.
Скасовано постанову серії ЕНА 4080625 від 15.02.2025 року у справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором роти №1 батальйону патрульної поліції Чернівецького району УПП у Чернівецькій області Венгерак Я.М., якою на ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за вчинення правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП – закрито.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Вказує, що 15.02.2025 року приблизно о 14 год. 07 хв. екіпажем патрульної поліції було виявлено, що водій автомобіля MAZDA 6 з д.н.з. НОМЕР_2 , в м. Чернівці по вул. Хотинська, 35, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, маневруванням, чим порушив п. 9.2 «б» Правила дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306. Після зупинки транспортного засобу працівник поліції представилася позивачу та відповідно до порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, поліцейським було роз`яснено позивачеві його права як громадянина України передбачені ст.63 Конституції України, та ст.268 КУпАП та відповідно до ч.1 ст.283 та п.1 ч.1 ст.284 КУпАП винесено постанову по справі про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу. Будь-яких процесуальних порушень під час провадження у справі про адміністративне правопорушення працівником поліції допущено не було.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2025 року розгляд справи призначено у відкритому судовому засіданні на 24 червня 2025 року о 14 год. 15 хв.
18 червня 2025 року на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив від ОСОБА_1 . У поданому відзиві просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою на рішення Чернівецького районного суду м.Чернівці від 06.05.2025р. №725/1529/25 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. 
Представник апелянта в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.
В судове засідання позивач також не з`явився, належних представників до суду не направив, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.
Відповідно до ст.311 КАС України, в зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, справа в суді апеляційної інстанції переглядається в порядку письмового провадження за наявними матеріалами справи.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заяви відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 15.02.2025 року інспектором роти №1 батальйону патрульної поліції Чернівецького району УПП у Чернівецькій області Венгерак Я.М. винесено постанову серії ЕНА №4080625 якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за вчинення правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП (а/с 7).
Не погоджуючись із зазначеною постановою позивач звернувся з даним позовом до суду.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, а відтак і наявність правових підстав для їх задоволення.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно до ст.129 Конституції України, ст.ст.9,77 КАС України адміністративне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до положень ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Так, судом встановлено, що 15.02.2025 року інспектором роти №1 батальйону патрульної поліції Чернівецького району УПП у Чернівецькій області Венгерак Я.М. винесено постанову серії ЕНА №4080625 якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП (а/с 7).
Диспозицією ч.2 ст.122 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.
Відповідно до вимог ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно п.п.8,11 ч. 1 ст.23 Закону України «Про національну поліції», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Таким чином, відповідач під час провадження у справі про адміністративне правопорушення, повинен відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП, належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова, згідно ст.283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.
Зі змісту вказаної вище постанови вбачається, що 15.02.2025 року о 14 год. 07 хв. в м.Чернівці по вул. Хотинській, 35 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідно напрямку при повороті, чим порушив п. 9.2б) ПДР України (а/с 7).
Відповідно до вимог п.9.2 б) ПДР України Водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач заперечував факт вчинення ним вказаного правопорушення за обставин вказаних у постанові.
Разом з тим, на підтвердження вчинення позивачем правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП за обставин, що вказані в оскаржуваній постанові, відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого в даній категорії справ покладається обов`язок доказування, не посилається на будь-які докази, зокрема на обставини, якими можна було б підтвердити чи спростувати факт, що у час та місці, що вказані у протоколі ОСОБА_1 дійсно порушив вимоги п. 9.2б) ПДР України.
У постанові Верховного Суду від 26.04.2018 по справі №211/3520/16-а Касаційний адміністративний суд дійшов висновку, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Така постанова по свій правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Лише фіксація вчинення адміністративного правопорушення позивача, підтверджує правомірність накладення відповідачем адміністративного стягнення та буде вважатися належним доказом по справі.
Таким чином, саме по собі формулювання в оскаржуванній постанові змісту правопорушення не може бути доказом вчинення правопорушення без наявності інших доказів, які у своїй сукупності підтверджують обставини викладені у постанові.
На виконання ухвали про витребування доказів відповідач направив до суду заяву в якій вказав, що відповідно до ч.3 розділу VIII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України №1026 від 18.12.2018, строк зберігання відеозаписів становить 30 діб, у зв`язку з чим, відеозаписи з автомобільного відеореєстратора надати немає можливості.
Європейський суд з прав людини в певних випадках поширює стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення тобто, фактично «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати обставини вчинення адміністративного правопорушення (відповідні висновки містяться у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України», «Малофєєва проти Росії», «Карелін проти Росії»).
Відповідно до положень ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.
Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду від 15.11.2018 року по справі №524/5536/17, адміністративне провадження №К/9901/1403/17.
Окремо необхідно наголосити, що Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі №338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст.251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.
До того ж, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише в тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.
Зазначене узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду у складі Колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №338/1/17 від 26.04.2018.
Так, на підтвердження вчинення позивачем правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП за обставин, що вказані в оскаржуваній постанові, відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого в даній категорії справ покладається обов`язок доказування, з моменту відкриття провадження у справі та по час її розгляду судом, не надав жодних належних та допустимих доказів, а також будь-яких відомостей на спростування доводів позивача.
Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Враховуючи зазначене вище колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що слід скасувати постанову серії ЕНА 4080625 від 15.02.2025 року у справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором роти №1 батальйону патрульної поліції Чернівецького району УПП у Чернівецькій області Венгерак Я.М., якою на ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за вчинення правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП – закрити.
Таким чином, суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а тому доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно з п.1  ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 06 травня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.           
Головуючий	 	 	Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Сапальова Т.В.    Шидловський В.Б.