Дата документу 24.06.2025 Справа № 332/7316/23

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ЄУН 332/7316/23 Головуючий у І інстанції: Ретинська Ю.І.
Провадження № 22-ц/807/954/25                                    Суддя-доповідач: Поляков О.З.
                                
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
24 червня 2025 року                                                 м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого:         Полякова О.З.
суддів: Кочеткової І.В., 
        Подліянової Г.С.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Шелудько Оксани Олександрівни до Селянського (фермерського) господарства «Ай-Петрі» про стягнення винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги (гонорар) та стягнення коштів, необхідних для покриття витрат, пов`язаних з виконанням доручення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Шелудько О.О. звернувся до суду з позовом до С(Ф)Г «Ай-Петрі» про стягнення винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги (гонорар) та стягнення коштів, необхідних для покриття витрат, пов`язаних з виконанням доручення.
В обґрунтування позову зазначено, що 03.07.2020 між С(Ф)Г «Ай-Петрі» в особі керівника Мовчана О.Я. та адвокатом Скуратовим Д.В. укладено договір № 03/07/40/20 про надання правничої (правової) допомоги. 
29.01.2021 сторони уклали Додатковий договір № 3. Відповідно до п. 6 Додаткового договору № 3 визначено порядок оплати Клієнтом правової допомоги Адвокату у визначених справах, серед яких є: справа за позовом СФГ «Ай-Петрі» до відповідачів: Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з вимогами про визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою» від 06.12.2019 № 8-2804/15-19-СГ, визнання частково недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність» від 27.12.2019 № 8-3502/15-19-СГ, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, який укладено 18.03.2020 між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Сторонами погоджено перелік правової допомоги, а саме: складання позовних заяв до суду, складання відповіді на відзив, складання заперечень, складання усіх без виключення заяв та клопотань, визначених Цивільним процесуальним кодексом у місцевому загальному суді, ознайомлення з матеріалами справи. Адвокатом у повному обсязі виконані умови Додаткового договору № 3 до Договору, а саме: надана правова допомога і складено 25 позовних заяв до Василівського районного суду Запорізької області, що підтверджується відкритими провадженнями, зокрема, у справі № 311/647/21. Також адвокат складав відповіді на відзив та інші процесуальні документи, визначені ЦПК України. Вартість правової допомоги та порядок її оплати визначено п. 8 Додаткового договору № 3. 
Листом від 23.07.2021 б/н Клієнт повідомив Адвоката про розірвання Договору та додаткових договорів в односторонньому порядку. Разом з тим, Клієнт зобов`язаний сплатити Адвокату суму гонорару за фактичну виконану правову допомогу по складанню процесуальних документів до Василівського районного суду Запорізької області з часу укладання Додаткового договору № 3 до часу припинення Договору, тобто з 29.01.2021 по 26.09.2021.
Позивач зазначав, що заборгованість С(Ф)Г «Ай-Петрі» перед адвокатом складає 10350 грн, виходячи з такого розрахунку: 1) 2000 грн за опрацювання матеріалів і подання позовної заяви; 2) 800 грн за складання клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції; 3) 800 грн про залучення третьої особи; 4) 800 грн за складання пояснень у справі; 5) 800 грн за складання заяви щодо виконання вимог ухвали суду в порядку ст. 43 ЦПК України; 6) 800 грн за складання клопотання про витребування доказів; 7) 800 грн за складання клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції; 8) 800 грн за складання клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції; 9) 800 грн за складання заяви про залучення доказів у справі в порядку ст. 43 ЦПК України; 10) 800 грн за складання клопотання про зупинення провадження у справі; 11) 800 грн за складання заяви про залучення доказів у справі; 12) 800 грн за складання заяви про залучення доказів у справі; 13) 800 грн за складання заяви про залучення доказів у справі; 14) 800 грн за складання додаткових пояснень у справі; 15) 800 грн за складання заяви про залучення доказів у справі. З яких 2850 грн – сума сплачена Клієнтом за п. 6,16 Додаткового договору № 3. 
Станом на теперішній час заборгованість залишається не сплаченою. 
Посилаючись на означені обставини,  ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Шелудько О.О. просив суд стягнути з С(Ф)Г «Ай-Петрі»:
- винагороду адвоката за здійснення представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги (гонорар) за п. 6.17 Додаткового договору № 3 від 29.01.2021 до договору № 03/07/40/20 про надання правничої (правової) допомоги від 03.07.2020 в розмірі 10350 грн;
- кошти, необхідні для покриття витрат, пов`язаних з виконанням доручення, в розмірі 548 грн ;
- інфляційне збільшення боргу за період з 26.09.2021 до 14.10.2023 в розмірі 4012,92 грн;
- три відсотки річних за період з 26.09.2021 до 14.10.2023 в розмірі 670,89 грн;
- судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2500 грн;
- судові витрати на виготовлення копій (ксерокопій) додатків до позовної заяви для суду та відповідачу в розмірі 1080 грн.
Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого 2025 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із вищезазначеним судовим рішенням,  ОСОБА_1  через підсистему «Електронний суд» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність їм висновків суду, просить скасувати рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого2025 рокута ухвалити нове рішення про задоволення позову.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що спір у справі є договірним. Предметом позову є вимога про стягнення з відповідача винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги (гонорар) за п.6.17. Додаткового договору №3 від 29.01.2021 до договору №03/07/40/20 про надання правничої (правової) допомоги від 03.07.2020, коштів, необхідних для покриття витрат, пов`язаних з виконанням доручення та нарахованих річних і інфляційного збільшення боргу.
Предметом позову є вимога про стягнення заборгованості за надані правові послуги за весь період дії договору – з 29.01.2021 до 26.09.2021, а не виключно за період, коли послуги були надані після ініціювання відповідачем розірвання договору в односторонньому порядку, після 23.07.2021 (отримання листа від клієнта про одностороннє розірвання договору). Позивач наголошує, що ця обставина є важливою, оскільки погоджені умови і домовленість сторін за договором напряму залежать від оплати наданих послуг.
Погоджені сторонами умови договору обумовлені тим, що клієнт сплачує один раз (безумовно занижену вартість правової допомоги) за договором – 2850 грн, як складання позовної заяви до суду так і за складання всіх без виключення процесуальних документів у місцевому загальному суді за п. 6.17 Додаткового договору № 3, адвокат погодився на такі умови, взяв на себе і виконав зобов`язання з надання визначеної правової допомоги. Погодження адвоката з такими умовами мало місце виключно у зв`язку з кількістю справ – 25 цивільних справ.
З урахуванням того, що відповідач скористався своїм правом на дострокове розірвання Договору, в силу п.9 Додаткового договору № 3 він зобов`язаний сплатити позивачу суми гонорару за фактичну виконану правову допомогу зі складання адвокатом процесуальних документів до Василівського районного суду Запорізької області за п. 6.17 Додаткового договору № 3, з часу укладання Додаткового договору № 3 до часу припинення Договору, тобто з 29.01.2021 до 26.09.2021.
Отже, обов`язок з оплати сум за фактично виконану правову допомогу виник у клієнта, в силу договору, у зв`язку з його ініціюванням дострокового розірвання договору за його ініціативою і з часу використання ним такого права.
У своєму відзиві на апеляційну скаргу С(Ф)Г «Ай-Петрі» заперечує проти доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, оскаржуване рішення – без змін. Зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, в суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, даний спір за визначеними статтею 274 ЦПК України критеріями відноситься до категорії малозначних, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 10 квітня 2025 року справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи. 
Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до положень ч.ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог (частина друга статті 264 ЦПК України).
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі – Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Принцип диспозитивності цивільного судочинства, визначений у статті 13 ЦПК України, вимагає від суду розглядати справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що крім акту від 17.02.2021, позивач не надав інших актів приймання-передачі виконаних робіт, у зв`язку з чим суд не зміг встановити, які саме послуги оплатив відповідач, та що входило в перелік наданих послуг, тому неможливо перевірити правомірність нарахування винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги (гонорар) та суми коштів, необхідних для покриття витрат, пов`язаних з виконанням доручення, за позовними вимогами у цій справі.
Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком з огляду на таке.
Суд першої інстанції встановив та підтверджено матеріалами справи, що 03.07.2020 між С(Ф)Г «Ай-Петрі» в особі керівника Мовчана О.Я. та адвокатом Скуратовим Д.В. укладено договір № 03/07/40/20 про надання правничої (правової) допомоги (т. 1 а.с. 48-53).
Пунктом 4.3 цього договору визначено, що оплата вартості надання правничої (правової) допомоги здійснюється Клієнтом готівкою.
Пунктом 4.5. визначено, що правнича (правова) допомога вважається наданою Адвокатом і прийнятою Клієнтом після підписання акту приймання-передачі наданої правничої (правової) допомоги, який підписується Сторонами та скріплюється печатками (за наявністю).
Клієнт зобов`язаний протягом трьох календарних днів з моменту отримання акту приймання-передачі наданої правничої (правової) допомоги підписати його або протягом вказаного строку надіслати (цінним листом з описом вкладення) на адресу Адвоката письмове заперечення, в якому обґрунтувати причину відмови від прийняття наданої допомоги та підписання відповідного акту. Якщо протягом зазначеного строку Клієнт не підписав акт приймання-передачі наданої правничої (правової) допомоги і не надав письмове заперечення, допомога вважається наданою Адвокатом та прийнятою Клієнтом (п. 4.7).
29.01.2021 Сторонами укладено Додатковий договір № 3 до договору № 03/07/40/20 про надання правничої (правової) допомоги від 03.07.2020 (т. 1 а.с. 55-62).
У п. 6 Додаткового договору № 3 визначено порядок оплати Клієнтом правової допомоги Адвокату, зокрема, у справі за позовом СФГ «Ай-Петрі» до відповідачів: Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з вимогами про визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою» від 06.12.2019 № 8-2804/15-19-СГ, визнання частково недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність» від 27.12.2019 № 8-3502/15-19-СГ, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, який укладено 18.03.2020 між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (п. 6.17).
Сторонами погоджено перелік правової допомоги, а саме: складання позовних заяв до суду, складання відповіді на відзив, складання заперечень, складання усіх без виключення заяв та клопотань, визначених Цивільним процесуальним кодексом у місцевому загальному суді, ознайомлення з матеріалами справи (п. 7).
Вартість правової допомоги та порядок її оплати визначено п. 8 Додаткового договору № 3, де зазначено, що за правову допомогу визначену пунктами 7.1 та 7.2 Додаткового договору № 3 Клієнт сплачує Адвокату 71250 гривень, виходячи з розрахунку 2850 гривень за кожну зі справ, відповідно до пунктів 6.1-6.25 Додаткового договору № 3.
Договором про зміни від 22.04.2021 до договору № 03/07/40/20 про надання правничої (правової) допомоги від 03.07.2020 викладений пункт 5.2. Договору в такій редакції «Термін дії договору. Договір діє до 31.12.2022 (включно)» (т. 1 а.с. 63).
Листом від 23.07.2021 б/н голова С(Ф)Г «Ай-Петрі» Мовчан О.Я. повідомив Адвоката Скуратова Д.В. про бажання відмовитися від правничої (правової) допомоги за чинним договором № 03/07/40/20 та додатковими договорами до нього та про розірвання їх в односторонньому порядку на підставі п. 3.3. п. 5.4. вказаного договору (т. 1 а.с. 64).
Крім того, апеляційний суд встановив, що 28.07.2021 адвокат Скуратов Д.В. направив на адресу С(Ф)Г «Ай-Петрі» заяву щодо ініціативи клієнта про розірвання договору в односторонньому порядку, в якій адвокат не вбачає можливості припинення Договору «за взаємною згодою сторін» і не дає такої згоди. Також адвокат звернув увагу клієнта на умови укладеного договору – з урахуванням п.3.3 Договору, договір буде вважатися розірваним з 26.09.2021 і до цього часу адвокат буде виконувати всі зобов`язання за Договором і додатковими договорами (т. 1 а.с. 68-74). 
Вказана заява отримана представником С(Ф)Г «Ай-Петрі» Мовчан О.Я. 31.07.2021 (т. 1 а.с. 72).

23.09.2021 адвокат Скуратов Д.В. направив на адресу С(Ф)Г «Ай-Петрі» заяву про повернення документів при розірванні договору, компенсації витрат, пов`язаних з виконанням доручення, оплати гонорару та інформування про надану правничу (правову) допомогу, яку згідно з роздруківкою трекінгу поштового відправлення сайту АТ «Укрпошта», господарство отримало 02.10.2021 (а.с. 75-121)
09.02.2022 представник ОСОБА_1 – адвокат Гретченко О.Л. звернувся до С(Ф)Г «Ай-Петрі» з претензією про сплату заборгованості згідно з п. 6.17 Додаткового договору № 3. На адресу С(Ф)Г також було направлено акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), датований 23.09.2021 (а.с. 131-135) згідно з п. 6.17 до додаткового договору № 3 від 29.01.2021 до договору № 03/07/40/20 про надання правничої (правової) допомоги від 03.07.2020 для підписання (т. 1 а.с. 122-135).
Крім того, в заяві про повернення документів при розірванні договору, компенсації витрат, пов`язаних з виконанням доручення, оплати гонорару та інформування про надану правничу (правову) допомогу від 23.09.2021 зазначено, що заборгованість клієнта по наданим послугам з правничої допомоги у справі 311/647/21 складає 10350 грн, що не відповідає сумі вказаній в акті приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно п. 6.8 додаткового договору № 3 від 29.01.2021 до договору № 03/07/40/20 про надання правничої (правової) допомоги від 03.07.2020. 
Доказів на підтвердження отримання С(Ф)Г «Ай-Петрі» Акту приймання-передачі послуг від 23.09.2021, суду не надано. Зазначений акт надісланий відповідачу лише 09.02.2022 разом з претензією від 09.02.2022 в одному поштовому відправленні (т. 1 а.с. 130). 
На підтвердження факту надсилання акту приймання-передачі позивач надав суду фіскальний чек № 000068014 від 09.02.2022 та накладну № 6912600811550 від 09.02.2022, опис вкладення з відбитком штемпелю працівника АТ «Укрпошта». 
Інформації про отримання вказаного відправлення відповідачем матеріали справи не містять.
Ухвалою суду першої інстанції від 29.01.2025 задоволено клопотання позивача, витребувано у Акціонерного товариства «Укрпошта» документ (доказ) та/або довідку в підтвердження отримання адресатом - Селянським (фермерським) господарством «Ай-Петрі» (ідентифікаційний номер юридичної особи 31014720, 71621, Запорізька область, Василівський район, с. Лобкове, вул.Гоголя, 16) переданого для пересилання поштового відправлення накладну АТ «Укрпошта» № 691260081550 від 09.02.2022 та фіскальний чек № 00067887 00020 від 09.02.2022.
Згідно з відповіддю на ухвалу суду, інформація щодо вказаного відправлення у АТ «Укрпошта» відсутня (т. 3 а.с. 215).
Так, Предметом позову є сума заборгованості, яка виникла у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору № 03/07/40/20 про надання правничої (правової) допомоги, який укладено 03.07.2020 між СФГ «Ай-Петрі» в особі керівника Мовчан О.Я. та адвокатом Скуратовим Д.В.
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон).
Згідно зі статтею 1 Закону договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до частини першої статті 26 Закону адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Згідно з частиною першою статті 27 Закону договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.
До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права (частина третя статті 27 Закону).
За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, що регулюється Главою 63 ЦК України та загальними положенням про договір, передбаченими Главою 52 ЦК України.
Відповідно до частини першої статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Статтею 903 ЦК України визначено, що у разі, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі статтею 30 Закону, статтею 28 Правил адвокатської етики гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У статті 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
З огляду на встановлені в цій справі обставини, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги слід частково задовольнити з огляду на таке.
Так, у п.3.3. Договору № 03/07/40/20 від 03.07.2020, сторони погодили, що клієнт має право у будь-який час відмовитися від правничої (правової) допомоги за чинним Договором та розірвати його в односторонньому порядку, попередивши про це Адвоката не пізніше як за два місяці письмовим повідомленням. При цьому клієнт зобов`язаний оплатити адвокату суму правничої (правової) допомоги за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат зобов`язаний повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов`язані з достроковим припиненням (розірванням) договору, а також повернути клієнту документи, отримані від останнього або для нього у зв`язку із наданням правничої (правової) допомоги, крім тих, які були залучені адвокатом до матеріалів справ у суді, органах досудового слідства, прокуратури або при надісланні скарг/заяв/звернень до інших установ.
Як було встановлено судом, листом від 23.07.2021 б/н голова С(Ф)Г «Ай-Петрі» Мовчан О.Я. повідомив Адвоката Скуратова Д.В. про бажання відмовитися від правничої (правової) допомоги за чинним договором № 03/07/40/20 та додатковими договорами до нього та про розірвання їх в односторонньому порядку на підставі п. 3.3. п. 5.4. вказаного договору Колегія суддів зауважує, що зазначений лист не містить застережень у вигляді заборони на подальше провадження правничої діяльності позивача до кінця строку договору відповідно до його умов.
28.07.2021 адвокат Скуратов Д.В. належним чином відреагував на лист С(Ф)Г «Ай-Петрі», направивши на адресу господарства заяву щодо ініціативи клієнта про розірвання договору в односторонньому порядку, в якій зазначив, що не вбачає можливості припинення Договору «за взаємною згодою сторін» і не дає такої згоди. Також адвокат звернув увагу клієнта на умови укладеного договору – з урахуванням п.3.3 Договору, договір буде вважатися розірваним з 26.09.2021 і до цього часу адвокат буде виконувати всі зобов`язання за Договором і додатковими договорами. Вказана заява отримана представником С(Ф)Г «Ай-Петрі» Мовчан О.Я. 31.07.2021.
Крім того, 03.08.2021 ОСОБА_1 звернувся до Василівського районного суду м. Запоріжжя у справі № 311/647/21 з повідомленням про те, що договір правничої (правової) допомоги за договором № 03/07/40/20 з терміном дії до 31.12.2022 буде вважатись розірваним з 26.09.2021 на підставі п. 3.3 вказаного договору, згідно з заявою С(Ф)Г «Ай-Петрі» від 23.07.2021 про його розірвання в односторонньому порядку. До 26.09.2021 адвокат безумовно виконуватиме взяті на себе зобов`язання за договором щодо захисту прав, свобод і законних інтересів С(Ф)Г «Ай-Петрі» у зазначеній цивільній справі (а.с. 202).
Отже, відповідач був належним чином повідомлений про продовження виконання позивачем своїх зобов`язань за договором про надання правничої допомоги до 26.09.2021 року, погодився з цим, оскільки жодних заперечень з цього приводу позивачу не надсилав. 
Доказів представництва інтересів С(Ф)Г «Ай-Петрі» під час розгляду справи № 311/1286/21 після 23.07.2021 іншою особою, або надсилання на адресу суду заперечень щодо участі саме у цій справі адвоката Скуратова Д.В. матеріали справи не містять.
Однак, за умовами укладеного сторонами договору, його дострокове розірвання можливе за умови попередження клієнтом адвоката за два місяці. Жодних обмежень щодо прав та обов`язків адвоката у зазначений двохмісячний термін умови договору не містять. Адвокат, діючи добросовісно, повідомив про продовження виконання своїх зобов`язань за договором до 26.09.2021, і відповідно, не отримавши відповідних заперечень, застережень або обмежень, виконував свої обов`язки.
Відповідно до п.9 Додаткового договору № 3, у випадку дострокового розірвання Договору за ініціативи Клієнта, сума гонорару за виконану правову допомогу вираховується таким чином: 9.1. опрацювання матеріалів та складання позовної заяви до суду, згідно п. 6 Додаткового договору №3 складає 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень; 9.2. опрацювання матеріалів та складання відповіді на відзив складає 2000 (дві тисячі) гривень за один процесуальний документ; 9.3. складання інших процесуальних документів до суду згідно п. 6 Додаткового договору №3 – 800 гривень за один процесуальний документ; 9.4. ознайомлення з матеріалами справи та опрацювання документів – 700 гривень.
Звертаючись з позовом, представник позивача просив стягнути заборгованість у сумі 10350 грн, з яких: 1) 2000 грн за опрацювання матеріалів і подання позовної заяви; 2) 800 грн за складання клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції від 29.03.2021; 3) 800 грн про залучення третьої особи від 05.04.2021; 4) 800 грн за складання пояснень у справі від 09.04.2021; 5) 800 грн за складання заяви щодо виконання вимог ухвали суду в порядку ст. 43 ЦПК України від 19.04.2021; 6) 800 грн за складання клопотання про витребування доказів від 05.05.2021; 7) 800 грн за складання клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції від 20.05.2021; 8) 800 грн за складання клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції від 22.06.2021; 9) 800 грн за складання заяви про залучення доказів у справі в порядку ст. 43 ЦПК України від 05.07.2021; 10) 800 грн за складання клопотання про зупинення провадження у справі від 23.07.2021; 11) 800 грн за складання заяви про залучення доказів у справі від 26.07.2021; 12) 800 грн за складання заяви про залучення доказів у справі від 03.08.2021; 13) 800 грн за складання заяви про залучення доказів у справі від 10.08.2021; 14) 800 грн за складання додаткових пояснень у справі від 19.08.2021; 15) 800 грн за складання заяви про залучення доказів у справі від 13.09.2021.
На підтвердження вчинення вказаних послуг позивачем було надано копію позовної заяви, копію клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції від 29.03.2021, копію заяви про залучення третьої особи від 05.04.2021, копію пояснень від 09.04.2021, копія заяви щодо виконання вимог ухвали суду в порядку ст. 43 ЦПК України від 19.04.2021, копію клопотання про витребування доказів від 05.05.2021, копію клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції від 20.05.2021, копію клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції від 22.06.2021, копію заяви від 05.07.2021 про залучення доказів у справі, копію клопотання про зупинення провадження у справі від 23.07.2021, копію заяви від 26.07.2021 про залучення доказів у справі, копію зави про залучення доказів у справі від 03.08.2021, копію клопотання від 10.08.2021 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, копію додаткових пояснень від 19.08.2021, копію клопотання від 13.09.2021 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (т. 1 а.с. 136-216).
Вартість вказаних послуг відповідно до умов договору складає 13200 грн.
Згідно з копією акту № 1 приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) відповідно до додаткового договору № 3 від 29.01.2021 до договору № 03/07/40/20 про надання правничої (правової) допомоги від 03.07.2020, що підписаний адвокатом Скуратовим Д.В. та головою С(Ф)Г «Ай-Петрі» Мовчан О.Я., сторони підтвердили, що адвокат надав, а клієнт прийняв (отримав) юридичні послуги (правову допомогу), які відповідають умовам додаткового договору № 3 від 29.01.2021 до договору № 03/07/40/20 про надання правничої (правової) допомоги від 03.07.2020, а саме адвокатом складено та подано позовну заяву до Василівського районного суду Запорізької області за позовом СФГ «Ай-Петрі» до відповідачів: Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з вимогами про визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою» від 06.12.2019 № 8-2804/15-19-СГ, визнання частково недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність» від 27.12.2019 № 8-3502/15-19-СГ, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, який укладено 18.03.2020 між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Вартість правової допомоги – 2850 грн (п. 8.1 додаткового договору). Правову допомогу виконано повністю, жодних претензій та зауважень щодо наданої правової допомоги у сторін немає (а.с. 170-171). Позивач зазначив і не заперечував відповідач, що вартість наданої допомоги в розмірі 2850 грн С(Ф)Г «Ай-Петрі» сплатило адвокатові відповідно до п. 6.16 Додаткового договору № 3. 
Надання інших послуг адвоката, вартість яких заявлена до стягнення, підтверджується матеріалами справи в частині подання до Василівського районного суду Запорізької області під час розгляду справи № 311/647/21 таких документів: 
- клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції від 29.03.2021;
- заява про залучення третьої особи від 05.04.2021;
- пояснення від 09.04.2021;
- заява щодо виконання вимог ухвали суду в порядку ст. 43 ЦПК України від 19.04.2021;
- клопотання про витребування доказів від 05.05.2021;
- клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції від 20.05.2021;
- клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції від 22.06.2021;
- заява від 05.07.2021 про залучення доказів у справі;
- клопотання про зупинення провадження у справі від 23.07.2021;
- заява від 26.07.2021 про залучення доказів у справі;
- зава про залучення доказів у справі від 03.08.2021;
- додаткові пояснення від 19.08.2021 (т. 1 а.с. 136-216).
Доводи позовної заяви про необхідність стягнення 800 грн за складання адвокатом в інтересах клієнта процесуального документа до Василівського районного суду Запорізької області у справі № 311/647/21 (заяви від 13.09.2021 про залучення доказів у справі в порядку ст. 43 ЦПК України) та 800 грн за складання заяви від 10.08.2021 також про залучення доказів у справі, є необґрунтованими, оскільки докази подання таких заяв до суду у додатках до позову відсутні. Натомість надано два клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції від 10.08.2021 та від 13.09.2021.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що факт надання позивачем послуг з правничої допомоги у цивільній справі № 311/647/21 доведено на суму 11600 грн (13200 грн - - 800 грн - 800 грн). 
З огляду на узгодження сторонами умов укладеного Договору та Додаткового договору, доводи С(Ф)Г «Ай-Петрі» щодо недоцільності або надмірності вартості наданих послуг колегія суддів є неспроможними, адже господарство надало адвокатові право на подання відповідних процесуальних документів і погодилося з вартістю їх складання, тому, враховуючи доведення факту надання адвокатом відповідних послуг, заперечення щодо їх вартості та безпідставності надання є необґрунтованими.
Доводи С(Ф)Г «Ай-Петрі» щодо оплати тих послуг адвоката, наданих до надсилання листа про дострокове розірвання договору про надання послуг правничої допомоги не підтверджені жодними доказами.
Умовами Договору (п. 4.6) встановлено, що Адвокат надає (надсилає) Клієнту акт приймання-передачі наданої правничої (правової) допомоги, в якому зазначається її зміст, сума, яка підлягає сплаті відповідно до умов Договору, додаткові витрати, які були понесені Адвокатом понад узгоджену суму (якщо такі мали місце).
Клієнт зобов`язаний протягом трьох календарних днів з моменту отримання акту приймання-передачі наданої правничої (правової) допомоги підписати його або протягом вказаного строку надіслати (цінним листом з описом вкладення) на адресу Адвоката письмове заперечення, в якому обґрунтувати причину відмови від приймання наданої допомоги та підписання відповідного акту (п. 4.7 Договору).
Отже, підставою для оплати послуг з надання правничої допомоги є підписаний акт приймання-передачі. Відповідач на підтвердження своїх заперечень щодо оплати послуг, вартість яких заявлена до стягнення, не надав відповідного акту приймання-передачі та взагалі будь-яких доказів оплати послуг за договором надання послуг, що підтверджує безпідставність заперечень проти позову у цій частині.
З огляду на вищевикладене, враховуючи відсутність заперечень сторін про сплату господарством адвокатові 2850 грн за актом № 1 приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) відповідно до додаткового договору № 3 від 29.01.2021 копією акту № 1 приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) відповідно до додаткового договору № 3 від 29.01.2021, з відповідача на користь позивача слід стягнути 8750 грн (11600 грн – 2850 грн).
Також апеляційний суд зауважує, що електронна переписка сторін є доказом виконання адвокатом його обов`язку надання клієнту відповідної інформації щодо розгляду справ та своєї правничої діяльності в межах виконання умов укладеного договору, однак спосіб фіксації виконаної роботи чітко визначений умовами укладеного договору, а саме складання акту приймання-передачі виконаних робіт, тому електронна переписка в такому випадку не може бути належним доказом підтвердження наданих послуг. 
При цьому колегія суддів враховує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 28.12.2019 у справі № 922/788/19 відповідно до якого електронне листування між сторонами у справі не може вважатись належним письмовим доказом виконання умов договору, якщо Договором визначено інший спосіб його виконання, а роздруківка електронного листування не є електронним документом в розумінні частини першої статті 5 Закону № 851- IV.
У постанові Верховного Суду від 16.03.2020 у справі № 910/1162/19 зазначено, що роздруківки електронної переписки не є належним доказом у справі чи виконання умов договору стороною, оскільки такі роздруківки не відповідають вимогам Закону № 851-IV та не мають електронного цифрового підпису. Сторона у справі повинна довести виконання неї свої зобов`язань виключно в межах погоджених сторонам умов договору, якщо інше не встановлено самим договором.
Згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 28.06.2022 у справі № 922/1280/21, роздруківка з електронної пошти не є належними доказами виконання умов договору, оскільки відсутні докази підписання цього листа електронним цифровим підписом. При цьому відсутність електронного цифрового підпису на електронному доказі свідчить про те, що зміст такого документа не захищений від внесення правок та викривлення інформації. За умовами укладеного сторонами договору погоджено чітку форму, в якій має відбуватись замовлення покупцем виробничого обладнання, а саме письмову форму шляхом підписання специфікації до договору, а не будь-яке листування.
Також колегія суддів вважає доведеним понесення позивачем витрат, пов`язаних з виконанням доручення, а саме послуг поштового зв`язку, у розмірі 548 грн, оскільки вони підтверджені матеріалами справи (фіскальними чеками, доданими до позовної заяви) та передбачені умовами укладеного договору.
Так, відповідно до п. 4.2 Договору, до суми правничої (правової) допомоги не включаються фактичні витрати, необхідні для виконання Договору (поштові витрати, витрати на паливо, інше).
Відповідно до п.4.4 Договору, оплата судових витрат, а також інших витрат, в тому числі пов`язаних з розглядом справи, здійснюється клієнтом.
Пункт 3.2 договору передбачає обов`язок клієнта своєчасно і в повному обсязі оплачувати згідно умов Договору та додатків до нього, вартість наданої адвокатом правничої (правової) допомоги, а також оплату витрат пов`язаних із розглядом справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
За умовами п. 4.6 Договору, Адвокат надає (надсилає) Клієнту акт приймання-передачі наданої правничої (правової) допомоги, в якому зазначається її зміст, сума, яка підлягає сплаті відповідно до умов Договору, додаткові витрати, які були понесені Адвокатом понад узгоджену суму (якщо такі мали місце).
Клієнт зобов`язаний протягом трьох календарних днів з моменту отримання акту приймання-передачі наданої правничої (правової) допомоги підписати його або протягом вказаного строку надіслати (цінним листом з описом вкладення) на адресу Адвоката письмове заперечення, в якому обґрунтувати причину відмови від приймання наданої допомоги та підписання відповідного акту (п. 4.7 Договору).
Таким чином, зобов`язання Клієнта сплатити певну суму за укладеним договором пов`язане з моментом отримання акту приймання-передачі. До цього часу факт надання послуг та вартість таких послуг є неузгодженою.
Зважуючи на встановлені у справі обставини, колегія суддів доходить висновку, що позивач довів факт направлення відповідачу акту-приймання передачі від 23.09.2021 тільки 09.02.2022 разом з претензією про сплату заборгованості від 09.02.2022, проте матеріали справи не містять доказів його отримання С(Ф)Г «Ай-Петрі». 
Враховуючи доводи відповідача щодо отримання такого акту разом з матеріалами позовної заяви у цій справі, яких позивач не спростував, та аналізуючи фактичну можливість отримання вказаного поштового відправлення від 09.02.2022, з огляду на те, що поштове відправлення надіслане незадовго до початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, введення воєнного стану та подальшої окупації території розташування населеного пункту місцезнаходження відповідача, колегія суддів вважає недоведеним отримання С(Ф)Г «Ай-Петрі» акту-приймання передачі від 23.09.2021.
Таким чином, колегія суддів підкреслює, що з урахуванням умов укладеного сторонами договору, зобов`язання сплати відповідачем витрат за надані послуги правничої допомоги виникає з моменту отримання та відповідного узгодження акту приймання-передачі, отримання господарством якого не доведене належними доказами, з огляду на наявний між сторонами спір щодо факту надання адвокатських послуг та їх оплати, моментом виникнення зобов`язання щодо сплати заборгованості за надані послуги є відповідне судове рішення, тому відсутні підстави для стягнення з відповідача трьох процентів річних та інфляційних втрат, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки факт прострочення виконання грошового зобов`язання не встановлений.
Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи (ч.1). До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (п.п. 1, 4 ч. 3).
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові – на позивача, у разі часткового задоволення – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу – це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Саме заінтересована сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у частинах п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Відповідний правовий висновок викладений у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19.
У постанові Верховного Суду від 11 червня 2020 року у справі № 821/227/17 викладено правовий висновок про те, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу – це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Отже, до правової допомоги належать також консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.
У постанові від 09 червня 2020 року у справі № 466/9758/16-ц при вирішенні питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу Верховний Суд дійшов висновку, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц.
За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.
За положеннями пункту 4 частини першої статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової   допомоги – це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Пунктом 9 частини першої статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво – вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги – види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.
То ж домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).
За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження   № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.
Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
У рішенні Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) (щодо справедливої сатисфакції) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).
З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату гонорару адвокату, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у додатковій постанові від 17 січня 2022 року у справі № 756/8241/20 (провадження № 61-9789св21).
Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
При визначенні суми відшкодування витрат на правову допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, а також з урахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значенням справи для сторони.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 листопада 2022 року у справі № 706/199/22 (провадження № 61-9325ск22).
Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 грудня 2018 року у справі № 826/856/18.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Зазначений висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 357/380/20.
У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18.
Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Ці висновки узгоджуються й з висновками, викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 та від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18.
У постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року у справі № 757/29103/20-ц (провадження № 61-11792св21) зазначено, що в разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку з розглядом конкретної справи.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).
Так, в обґрунтування розміру витрат на правову допомогу в суді першої інстанції ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Шелудько О.О. надав до суду попередній (обґрунтований) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс, і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи від 13.11.2023, відповідно до якого 2500 грн складають фактично понесені витрати, 1080 грн – витрати, пов`язані з виготовленням копій додатків до позовної заяви для суду та відповідачу, 5000 грн – витрати на професійну правничу допомогу за п. 2.3, п. 3.1 додаткової угоди № 7 від 28.05.2023 до Договору № 28/05/23 від 28.05.2023, які позивач очікує понести; Договір № 28/05/23 від 28.05.2023 про надання правничої (правової) допомоги, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Шелудько О.О.; додаткову угоду № 7 до договору №28/05/23 від 28.05.2023 про надання правничої (правової) допомоги, укладену ОСОБА_1 та адвокатом Шелудько О.О.; акт приймання-передачі виконання робіт (наданих послуг) відповідно до додаткової угоди № 7 до договору №28/05/23 від 28.05.2023 про надання правничої (правової) допомоги; копію Ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1150754; квитанцію до прибуткового касового ордера № б/н від 05.06.2023 на суму 2500 грн. (т.1 а.с. 34, 41-47). 
З огляду на умови п. 4.5 – 4.6 Договору №28/05/23 від 28.05.2023 про надання правничої (правової) допомоги, якими передбачено, що правнича допомога вважається наданою адвокатом і прийнятою клієнтом після підписання акту приймання-передачі наданої правничої допомоги, який підписується сторонами; адвокат надає клієнту акт приймання-передачі наданої правничої (правової) допомоги, в якому зазначається її зміст, суму, яка підлягає сплаті відповідно до умов Договору, колегія суддів вважає, що фактично підтвердженими витратами позивача на правничу допомогу у справі під час її розгляду в суді першої інстанції є витрати в розмірі 2500 грн, що відображені в акті приймання-передачі виконання робіт (наданих послуг) відповідно до додаткової угоди № 7 до договору №28/05/23 від 28.05.2023 про надання правничої (правової) допомоги. 
Підтвердження витрат на правничу допомогу, передбачених п. 2.3 додаткової угоди № 7 від 28.05.2023 до Договору № 28/05/23 від 28.05.2023 в розмірі, передбаченому п. 3.1, суду не надано.
Окрім витрат на правничу допомогу, позивач просив стягнути з відповідача на його користь 1080 грн судових витрат на виготовлення копій додатків до позовної заяви для суду та відповідачу, підтвердивши їх видатковою накладною № 30359 від 06.11.2023 (т.1 а.с. 217).
На підтвердження понесених відповідачем витрат на правову допомогу у розмірі 8500 грн, до суду першої інстанції надано договір про надання правничої допомоги від 30.01.2024; ордер на надання правничої допомоги серія АР №1161551, виданий адвокатом Карою Р.Т на представництво інтересів С(Ф)Г «Ай-Петрі»; свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю № 4440 видане Карі Р.Т.; квитанцію №3 від 06.12.2024 на суму 10500 грн; акт виконаних робіт від 06.12.2024 (т. 3 а.с.98-105) 
Колегія суддів погоджується з тим, що позивачем у справі понесено витрати на правничу допомогу, в свою чергу відповідач також зазнав таких витрат. Докази наявності відповідних витрат є належними та допустимими, а тому такі витрати також підлягають відшкодуванню.
Вимоги позову та апеляційної скарги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню на загальну суму в розмірі 9298 грн (8750 грн - заборгованість за виконання договору + 548 грн коштів, необхідних для покриття витрат, пов`язаних з виконанням доручення).
Враховуючи складність справи, необхідність надання адвокатами позивача та відповідача послуг під час розгляду справи в суді першої інстанції, їх характер, ціну позову, часткове задоволення вимог позову на 59,67 %, а також заяви кожної зі сторін про зменшення витрат на правничу допомогу, з метою дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, колегія суддів, застосовуючи вищенаведені правові позиції Верховного Суду та рішень ЄСПЛ, щодо реальності (дійсності та необхідності) витрат на правничу допомогу, дійшла висновку про визначення розміру судових витрат, що підлягають відшкодуванню для кожної зі сторін спору - в розмірі 2000 грн.
Отже, витрати на правову допомогу, які були понесені сторонами по справі в суді першої інстанції рахуються шляхом взаємозаліку.
Відповідно до ч. 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви та апеляційної скарги, судовий збір у розмірі 1409,36 грн ((1073,60+1288,32) / 100 х 59,67) слід стягнути з відповідача в дохід держави.
Керуючись ст. ст. 7 ч. 13, 367, 369 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 381, 382, 384, п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України, колегія суддів,- 
У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого 2025 року – задовольнити частково.
Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого 2025 року – скасувати.
Ухвалити в цій справі нове рішення, яким:
«Позов  ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Шелудько Оксани Олександрівни до Селянського (фермерського) господарства «Ай-Петрі» про стягнення винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги (гонорар) та стягнення коштів, необхідних для покриття витрат, пов`язаних з виконанням доручення – задовольнити частково.
Стягнути з Селянського (фермерського) господарства «Ай-Петрі» на користь  ОСОБА_1 8750 гривень винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги (гонорар) відповідно до п. 6.17 Додаткового договору № 3 від 29 січня 2021 року до договору № 03/07/40/20 про надання правничої (правової) допомоги від 03 липня 2020 року; 548 гривень – коштів, необхідних для покриття витрат, пов`язаних з виконання доручення. Всього стягнути: 9298 гривень (дев`ять тисяч двісті дев`яносто вісім) гривень.
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Стягнути з Селянського (фермерського) господарства «Ай-Петрі» на користь держави судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 1409 (одна тисяча чотириста дев`ять) гривень 36 копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 24 червня 2025 року.

Головуючий:

Судді: