ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6007/25 Справа № 932/707/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Салькова  В. С. Доповідач - Макаров М. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.         
суддів – Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», третя особа ОСОБА_2 , про стягнення недоплаченого страхового відшкодування та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січня 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» про стягнення недоплаченого страхового відшкодування та моральної шкоди. 
Позов мотивовано тим, що 21 жовтня 2024 року о 17-17 ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «TOYOTA AURIS», в районі будинку №18 по вул. В`ячеслава Липинського в м. Дніпрі, перед перестроюванням та зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого сталося зіткнення з транспортним засобом «BMW 530D», д/н НОМЕР_1 , під керуванням позивача, транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки.
Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2024 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України та на нього накладений штраф. Постанова не оскаржувалася та набрала законної сили 03 грудня 2024 року.
На час ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА».
22 жовтня 2024 року позивач повідомляв відповідача та третю особу про дату та час проведення огляду пошкодженого автомобіля, того ж дня відповідачеві ним подана заява з додатками про відшкодування оціненої шкоди.
01 листопада 2024 року в присутності позивача, судового експерта Дроздова Ю.В. та представника відповідача був проведений огляд пошкодженого автомобіля. За висновком експерта №4011/24 від 26 листопада 2024 вартість відновлювального ремонту автомобіля «BMW 530D», д/н НОМЕР_1 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу замінюваних складових частин становить 61323,75 грн (без ПДВ), а вартість матеріального збитку склала 69175,15 грн. Вартість проведення експертизи – 5300,00 грн.
04 грудня 2024 року представником відповідача отримана копія висновку експерта та постанова суду від 20 листопада 2024 року.
Документів за результатом огляду пошкодженого автомобіля позивача, як-то, акту визначення страхового відшкодування, звіту експерта щодо визначення вартості спричиненої матеріальної шкоди, не надавалися.
11 грудня 2024 року відповідачем позивачеві перераховані грошові кошти в сумі 31768,32 грн як страхове відшкодування за договором №221120233 від 25 травня 2024 року без ПДВ.
Того ж дня він звернувся до відповідача з заявою про перегляд суми страхового відшкодування з урахуванням висновків незалежного експерта, однак до цього часу його звернення не розглянуте.
Вважає наявним обов`язок відповідача здійснити йому доплату суми страхового відшкодування.
Також зазначає про заподіяння йому відповідачем моральної шкоди, оскільки впродовж тривалого часу – з 21 жовтня 2024 року він досі не може оговтатися від одержаного внаслідок ДТП стресу, не може вести звичне нормальне життя, яким жив до того, оскільки тривалий час був позбавлений особистого транспортного засобу, був змушений користуватися громадським, що з урахуванням наявності малолітньої дитини викликало крім фінансових витрат також трудності й незручності в сім`ї. Вважає, що слід врахувати тривалість його переживань, втрати можливості відновлення свого психічного та душевного стану через ігнорування відповідачем своїх зобов`язань та відшкодування шкоди в повному обсязі.
Просив суд стягнути з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на свою користь страхову виплату в розмірі 29555,43 грн, витрати, пов`язані з проведенням автотоварознавчого дослідження в сумі 5300,00 грн та у відшкодування моральної шкоди 10000,00 грн.
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2025 року позов задоволено частково та ухвалено стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 суму недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 29555 грн 43 коп., витрати на залучення експерти 5300,00 грн та витрати зі сплати судового збору 905,00 грн, а всього – 35760 грн 43 коп. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» про відшкодування моральної шкоди – відмовлено.
Рішення суду мотивоване тим, що є встановленим обов`язок відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» у зв`язку з настанням страхового випадку відшкодувати ОСОБА_1 суму недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 29555,43 грн (61323,75 грн (вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу замінюваних складових частин та вирахуванням ПДВ) – 31768,32 грн (сплачена 11 грудня 2024 року частина страхового відшкодування), а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. 
В апеляційній скарзі ПАТ «НАСК «ОРАНТА» просить направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення та додаткове суду не відповідають фактичним обставинам справи, є незаконними та необґрунтованими.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2025 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.
Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу – легкового автомобіля «BMW 530D», д/н НОМЕР_1 (а.с.16). Постановою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2024 року у справі №932/10763/24 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, постанова набрала законної сили 03 грудня 2024 року (а.с.17).
Цією постановою встановлено, що 21 жовтня 2017 року в м. Дніпрі по вул. В`ячеслава Липинського, 18, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «TOYOTA AURIS», д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , та «BMW 530D», д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки.
Перевіркою чинності полісу внутрішнього страхування №221120233 встановлено, що станом на 16 січня 2025 року поліс є діючим, страховиком є ПАТ «НАСК «ОРАНТА», транспортний засіб – «TOYOTA AURIS», д/н НОМЕР_2 (а.с.18-19).
Згідно з копією цього полісу №221120233, наданою відповідачем, страхувальником за ним є ОСОБА_3 , строк дії договору – з 25 травня 2024 року по 24 травня 2025 року включно, страхова сума на одного потерпілого за шкоду, завдану майну, становить 160,00 грн (а.с.65).
22 жовтня 2024 ОСОБА_1 керівникові ПАТ «НАСК «ОРАНТА» складене повідомлення про ДТП зі схемою ДТП, а також подана заява про виплату страхового відшкодування з додатками, в тому числі листами-запрошеннями на незалежну експертизу на 01 листопада 2024 року представника страхової компанії та іншого учасника ДТП ОСОБА_2 (а.с.20-25).
Згідно з висновком експерта №4011/24 товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ, від 26 листопада 2024 року, який містить в собі калькуляцію ремонту та фототаблицю, вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу «ВМВ 530D», д/н НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП, складає 99998,95 грн; вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу замінюваних складових частин – 69175,15 грн та відповідно 61323,75 грн без урахування ПДВ; вартість матеріального збитку, заподіяного власникові автомобіля, пошкодженого внаслідок ДТП, становить 69175,15 грн (а.с.26-38).
04 грудня 2024 року представником відповідача були отримані від ОСОБА_1 копія зазначеного висновку експерта та постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2024 року для долучення до матеріалів справи, про що свідчить підпис представника відповідача за заяві про долучення вищезазначених документів (а.с.42).
11 грудня 2024 року позивачем на картковий рахунок отримані від ПАТ «НАСК «ОРАНТА» грошові кошти в сумі 31768,32 грн за договором №221120233 від 25 травня 2024 року без ПДВ (а.с.43).
Того ж дня ОСОБА_1 подана відповідачеві заява про перегляд суми страхового відшкодування згідно з раніше наданим ним висновком експерта (а.с.44), відповіді на яку матеріали справи не містять.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідач ПАТ «НАСК «ОРАНТА» 11 грудня 2024 року здійснив на рахунок позивача виплату страхового відшкодування у розмірі 31768,32 грн. При цьому відповідач не обґрунтував суду правильності розрахунку ним виплаченого страхового відшкодування, не повідомив, на підставі яких відомостей був здійснений розрахунок суми. Оскільки є встановленим обов`язок відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» у зв`язку з настанням страхового випадку відшкодувати ОСОБА_1 суму недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 29555,43 грн (61323,75 грн (вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу замінюваних складових частин та вирахуванням ПДВ) – 31768,32 грн (сплачена 11 грудня 2024 року частина страхового відшкодування), а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. 
Колегія суддів погоджується, з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його представника) або іншої особи, визначеної договором.
Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
За змістом ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди сталося за участю забезпеченого транспортного засобу і в наслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про страхування» в Україні одним із видів обов`язкового страхування є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування за підписом заявника.
Відповідно ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 36 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.
Згідно ч. 3 ст. 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц дійшла висновку, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
Доводи апеляційної скарги про те, що Постановою Бабушкінського суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2024 року по справі № 932/10222/24 що 03 вересня 2024 року о 13:40 годині в м. Дніпро, на вул. Виконкомівська. 33, ОСОБА_4 , керуючи автомобілем LAND ROVER, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем ВMW 530D, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушено вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху. Відтак, обставини вказують на те, що Позивач, отримавши страхове відшкодування в результаті ДТП, що сталася 03 вересня 2024 року, не ремонтував автомобіль, про що вказує ОСОБА_5 у Висновку, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки належних та допустимих доказів того, що ці пошкодження сталися в результаті саме ДТП, яке сталося 03 вересня 2024 року відповідачем до суду апеляційної інстанції надано не було. 
Посилання в апеляційній карзі на те, що в процесі розгляду справи не були встановлені наступні обставини: «1. Чи проводилася технічна експертиза пошкодженого ТЗ для визначення причин та обсягів пошкоджень через ДТП , що трапилася 03 вересня 2024 , та ким? 2. Чи є у позивача перелік витрат на ремонт автомобіля з чеками та актами виконаних робіт після ДТП, що сталася 03 вересня 2024 року? 3. Чи проводилася оцінка стану автомобіля до та після ДТП 03 вересня 2024 року незалежним оцінювачем? 4. В якому стані знаходився автомобіль позивача до ДТП , що сталася 21 жовтня 2024 року та які є докази про це? 5. Чи проводився ремонт автомобіля після ДТП, що сталася 21 жовтня 2024 року?», колегія суддів відхиляє, оскільки таких клопотань стороною відповідача в суді першої інстанції заявлено не було.
Колегія суддів звертає увагу апелянта на той факт, що стороною позивача на підтвердження позовних вимог було надано висновок експерта, який складений саме судовим експертом, та який відповідає вимогам чинного законодавства. 
Відповідачем ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції будь-яких доказів на спростування заявленого позивачем до стягнення розміру матеріальної шкоди, завданої йому внаслідок пошкодження автомобіля в ДТП, надано не було.
Більш того, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, чи взагалі ухилення від сплати страхової суми в межах страхового ліміту, тоді як сума матеріального збитку є доведеною належними доказами, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). 
Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 
Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з дотриманням приписів процесуального законодавства правильно і повно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини сторін, які виникли із встановлених ним обставин, правові норми що підлягають застосуванню до цих правовідносин та вирішив спір відповідно до закону.
Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.
Рішення суду в частині відмови у стягненні моральної шкоди не оскаржувалось, а отже не було предметом апеляційного розгляду.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» – залишити без задоволення.
Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2025 року -  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складено 30 липня 2025 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров
Судді І.А. Єлізаренко 
О.В. Свистунова