Номер провадження: 22-ц/813/5370/25 
Справа № 523/6326/24
Головуючий у першій інстанції Аліна С. С.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.06.2025 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого         Сегеди С.М.,
суддів:                 Громіка Р.Д.,
Комлевої О.С.,                 

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2024 року,  ухваленого під головуванням судді Аліної С.С., у цивільній справі за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості,

                                                     встановив:

10.04.2024 року ТОВ «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги у розмірі 7 417,90 грн.
Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення філії «ІНФОРКСВОДОКАНАЛ» ТОВ «ІНФОКС», що підтверджується оформленим особовим рахунком за № НОМЕР_1 та договором про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення № 138289/ЧВ-СДВ від 04.08.2016 року.
Нарахування відповідачу за надані послуги здійснювалися відповідно до норм водопостачання, затверджених рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 30 від 25.02.2010 року та тарифів, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 23.10.2018 року № 1250, від 04.02.2020 року № 283, від 16.12.2020 року № 2499, від 22.12.2021 року №2841, а відповідач в свою чергу користувався такими послугами.

Однак, відповідач ОСОБА_1 плату за надані послуги сплачував не в повному обсязі, внаслідок чого у останнього утворилася заборгованість у розмірі 7 417,90 грн., за період з 01.09.2022 року по 29.02.2024 року.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 10.10.2024 року позовні вимоги ТОВ «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» були задоволенні. 
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» заборгованість у розмірі 7 417,90 грн., а також судовий збір 3028,00 грн. (а.с.43-44).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 12.03.2025 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 10.10.2024 року було відмовлено (а.с.115).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10.10.2024 року та закриття провадження у справі з підстав відсутності предмету спору, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с.121-127).
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 27.06.2025 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.
Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч.4, 6 ст. 19, ч.ч.1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).
Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).        
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 
Колегія суддів зазначає, що у зв`язку з перебуванням судді Комлевої О.С. на лікарняному у період з 09.06.2025 року по 13.06.2025 року та у відпустці у період з 23.06. по 26.06.2025 року, датою ухвалення цього судового рішення є 27.06.2025 року. 

При цьому, колегія суддів зазначає, що провадження по даній справі було відкрито ухвалою Одеського апеляційного суду від 24.04.2025 року (а.с.150), згідно якої розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, копію ухвали останні отримали належним чином (а.с.151-153), що передбачено ст. 130 ЦПК України. 

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі та стягуючи судовий збір з відповідача на користь позивача, суд першої інстанції виходив із доведеності заявлених вимог (а.с.43-44). 
Однак, колегія суддів не в повному обсязі погоджується з висновками суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача судового збору, з наступних підстав. 

У відповідно до ст.ст. 67-68, 162 ЖК України, ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.п.32,47 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення та типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 року, на споживача комунальних послуг покладено обов`язок щомісячної оплати таких послуг.
Відповідач ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» ТОВ «ІНФОКС», що підтверджується оформленим особовим рахунком за № НОМЕР_1 та договором про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення №138289/ЧВ-СДВ від 04.08.2016 року.
Внаслідок неповної оплати за вказані послуги, у ОСОБА_1 за період з 01.09.2022 по 29.02.2024 роки утворилася заборгованість у розмірі 7 417,90 грн.
У встановленому законом порядку розрахунок заборгованості відповідачем – отримувачем вищевказаних послуг, спростовано не було.
Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить , якщо інше не встановлено договором або законом.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що у повному обсязі погасив заборгованість за надані послуги, що підтверджується платіжними інструкціями, які містяться в матеріалах справи від 05.02.2024 року та 12.03.2024 року на загальну суму 6 000,00 грн. (а.с.100-101). 
Однак, колегія суддів не приймає до уваги зазначений довід апелянта, оскільки позивач звернувся до суду з позовом 10.04.2024 року та надав розрахунок заборгованості з врахуванням сплати відповідачем вищевказаних сум за надані послуги.

Таким чином, зважаючи на існуючу заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову щодо стягнення заборгованості за послуги з центрального водопостачання. 

Посилання заявника апеляційної скарги на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи, у порушення вимог діючого цивільно-процесуального законодавства, не було прийнято до уваги клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, не може бути підставою для скасування законного та обґрунтованого судового рішення в частині стягнення заборгованості за наданні послуги.

Проте, апеляційний суд не погоджується з оскаржуваним рішенням в частині стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 3 028,00 грн., з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, п.п.1-3 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:  у разі задоволення позову - на відповідача;  у разі відмови в позові - на позивача;  у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»  від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, а тому відповідно до вищевказаного закону звільнений від сплати судового збору в усіх судових інстанціях (а.с.100, 104, 109, 132).

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі – Конвенція) не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

З огляду на викладене, заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10.10.2024 року, в частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору на користь позивач,а підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині постанови, якою компенсувати ТОВ «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» за рахунок державного бюджету судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 3 028,00 грн. 

Крім того, оскільки зазначена справа згідно п.1 ч.6 с є малозначною, то у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 376, ст. ст. 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд
                                              ухвалив: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2024 року, в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» судового збору у розмірі 3 028,00 (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок) скасувати.
Ухвалити в цій частині постанову, якою компенсувати ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІНФОКСВОДОКАНАЛ», код ЄДРПОУ: 14289688, за рахунок державного бюджету судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції у розмірі 3 028,00 (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок).

В іншій частині рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Судді Одеського апеляційного суду:                                 С.М. Сегеда

       Р.Д. Громік

                                                                                       О.С. Комлева