П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
28 липня 2025 року                                                                                                     місто Київ
                                                                                    справа №  357/10367/24
провадження № 22-ц/824/6242/2025
         
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача -  Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., 
 
сторони:
позивач -  Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна»
відповідач -  ОСОБА_1 
 
розглянувши  у порядку письмового провадження в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,
на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2024 року, ухвалене у складі судді Бондаренко О.В.,
 
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- 
 
В С Т А Н О В И В:
 
У липні 2024 року  позивач ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути на свою користь заборгованість за договором № 6245777 про надання споживчого кредиту суму заборгованості в розмірі 74128 грн., з яких: 20000 грн. - сума кредиту, 54128 грн. - сума процентів за користування кредитом, а також стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 2422,40 грн.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 5 січня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір №6245777 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом №205-ОД від 10 лютого 2022 року та розміщених на сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно умов Кредитного договору ОСОБА_1 отримала грошові кошти у розмірі 20000 грн., строком на 352 дні, зі сплатою стандартної процентної ставки 1,99 % в день. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 16 днів. Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту (23 грудня 2023 року) вказується в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору. 
ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачкою за кредитним договором виконало та надав відповідачці кредит в сумі 20000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 . 
21 січня 2023 року відповідач здійснила платіж оплати процентів в розмірі 4776 грн. Позивачем нараховано проценти за 60 календарних днів (25 вересня 2023 року по 23 листопада 2023 року) в межах строку договору у розмірі 23880 грн. 
25 вересня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ «ФК« Фінтраст Україна», як фактором, було укладено Договір факторингу № 25.09/23-Ф, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором № 6245777 від 5 січня 2023 року. Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомив відповідача шляхом направлення на електронну пошту, зазначену при укладенні кредитного договору відповідного повідомлення. 
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором у встановленому договором порядку та строки, станом на дату звернення до суду відповідач має заборгованість у розмірі 74128 грн, з яких: 20000 грн. - сума кредиту, 30248 грн. - сума процентів за користування кредитом, 23880 грн. - нараховані проценти за 60 календарних днів.
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2024 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 6245777 від 5 січня 2023 року у розмірі 74128 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна»  судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн, всього 5422, 40 грн.
У задоволенні решти вимог відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 27 грудня 2024 року засобами поштового зв`язку подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції  та задовольнити позов в частині стягнення з неї заборгованості по тілу кредиту в розмірі 20000 грн., в іншій частині вимог відмовити. У випадку відмови у задоволенні апеляційної скарги просила зменшити розмір відсотків за користування кредитними коштами на 80 відсотків та змінити рішення в частині розподілу судових витрат з урахуванням принципу пропорційності.
Вважає рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, ухвалене з неповним з`ясуванням обставин справи та таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального права при недотриманні норм процесуального права.
Зокрема зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги, що надана позивачем роздрукована картка обліку договору (розрахунок заборгованості) за кредитним договором не містять підпису сторін фактору та клієнта, як б підтверджували дійсність цих розрахунків, а тому відсутні підстави вважати і правильний розмір заборгованості щодо нарахованих відсотків. Такі розрахунки не підтверджені первинними документами, оформленими згідно правил бухгалтерського обліку.
Також, позивачем не надано доказів, які б свідчили про невчасне погашення заборгованості відповідачкою.
Заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості у розмірі 74 128,0 грн. не є співрозмірними із сумою кредиту, і в порушення принципів розумності та добросовісності, створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов?язків на шкоду апелянту, як споживачу.
Просить зменшити розмір нарахованих відсотків посилаючись на положення ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».
Судом першої інстанції не перевірено дійсність, законність та підстави для нарахування позивачем заборгованості за відсотками. 
Відповідно до витягу з реєстру боржників (додатку № 1 до договору факторингу) первинний кредитор відступив позивачу право вимоги до відповідача за сумою заборгованості в розмірі 50 248 грн., з яких 20 000 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту, 30 248,0 грн. - сума процентів за користування кредитом.
З цього вбачається, що у позивача були відсутні підстави для стягнення процентів у розмірі 23 880 грн. за 60 календарних днів (з 25 вересня 2023 року по 23 листопада 2023 року), а тому вимоги в цій частині  задоволенню не підлягають.
Суд не уникнув формалізму при вирішенні позову про стягнення заборгованості, повно та всебічно не з?ясував достовірність і правильність розрахунку суми відсотків за користування кредитом, що в подальшому і призвело до винесення оспорюваного рішення.
Крім того, судом першої інстанції під час винесення свого рішення зовсім не було взято до уваги докази фінансової неспроможності відповідачки - перебування її в декретній відпустці по догляду за своїм малолітнім сином - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також того, що вона є одинокою матір?ю. Весь фінансовий тягар по утриманню сина лягає тільки на неї. Єдиним доходом є допомога на дітей одинокій матері - 1473,5 грн. та державна соціальна допомога малозабезпеченим сім?ям у розмірі 2975,83 грн., що підтверджується відповідними довідками про отримання (неотримання) допомоги № 1940, №1941 від 9 вересня 2024 року, виданими Управлінням соціального захисту населення. Всі ці документи були подані суду першої інстанції до розгляду, проте не були враховані під час винесення судового рішення.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача - адвокат Крюкова М.В. просить здійснити заміну найменування позивача з ТОВ «Фінтраст Україна» на нове найменування ТОВ «Фінтраст Капітал», залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, стягнути з ОСОБА_1 витрати на правову допомогу  у розмірі 8 000 грн.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 січня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 січня 2025 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом установлено, що 5 січня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 6245777про надання споживчого кредиту. Відповідно до умов якого, Товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.
Згідно умов кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 20000 грн. (п.1.3. Договору).
Строк кредиту 352 дні.
Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 16 днів. 
Детальні терміни(дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - Графік платежів) , що є Додатком №1 до цього Договору. 
Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі (п.1.4. Договору).
Тип процентної ставки фіксована (п. 1.5 Кредитного договору). Мета отримання кредиту - споживчі потреби (п. 1.6 Кредитного договору).
Відповідно до п.1.5.1 Договору стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору.
Відповідно до п. 1.5.2. Договору знижена процентна ставка 1,493 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Споживач до 21 січня 2023 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, Споживач розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника Програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Споживач погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання Споживачем права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для Споживача, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки.
Відповідно до п. 3.1. Договору проценти, що нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».
Відповідно до п. 4.4 Договору споживач зобов`язаний у встановлений Договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пеню (у разі наявності) та інші платежі передбачені Договором.
В додатку № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 6245777 від 5 січня 2023 року додано таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. В даній таблиці зазначено, що термін дії договору складає 352 дні, з 5 січня 2023 року по 23 грудня 2023 року, загальна вартість кредиту в розмірі 158 504 грн, з яких 20000 грн сума кредиту та 138 504 грн проценти за користування кредитом. 
Крім цього, в додатку № 1 до договору зазначено, що якщо споживачем не будуть виконані умови договору для отримання зниженої процентної ставки, сума платежів за розрахунковий період складе 160096 грн., з яких проценти за користування кредитом складуть 140096. грн і загальна вартість кредиту складе 160096. грн.
Вищезазначена інформація міститься також і у підписаному між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 паспорті споживчого кредиту.
Отже, додаток № 1 (Графік платежів) і паспорт споживчого кредиту, які підписані відповідачкою електронним підписом, містить вказівку на суму кредиту, строк його видачі, знижену і стандартну відсоткові ставки, орієнтовну загальну вартість кредиту тощо.
Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом № 205-ОД від 10 лютого 2022 року та розміщених на сайті https://creditplus.ua/ru/documents та містяться у матеріалах справи, який був підписаний відповідачкою у відповідності до вимог ч. 6 та 8 ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором С8079. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеності позовних вимог щодо заявленої у позові суми заборгованості. Щодо стягнення витрат на професійну (правничу) допомогу, суд першої інстанції з урахуванням співмірності таких витрат, складністю справи та задоволення позовних вимог вважав обґрунтованою суму в розмірі  3000 грн..
 З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст. ст. 205, 207 ЦК України).
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не оскаржує факт укладання нею з первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна» 5 січня 2023 року електронного договору № 6245777 про надання споживчого кредиту. Більше того, у відзиві на позовну заяву, зазначено, що відповідач не заперечує факт укладення кредитного договору та отримання нею кредиту в розмірі 20 000 грн. та той факт, що вона їх не повернула у визначений строк у зв`язку з тим, що втратила будь-який зв`язок з фінансовою компанією (а.с. 169-170).
Факт здійснення господарської операції з перерахування відповідачці 5 січня 2023 року кредитних коштів в розмірі 20000 грн. на рахунок, який їй належить підтверджується випискою про рух коштів, яка надана банком на запит суду першої інстанції, що є первинним бухгалтерським документом в розумінні вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», відповідно є належним на допустим доказом у справі  (а.с. 153-154).
Отже, як правильно встановлено судом першої інстанції, між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 5 січня 2023 року укладено договір про надання споживчого кредиту                              № 6245777. Договір укладено в електронній формі шляхом підписання його відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». Отже, підписуючи вказаний договір, відповідачка погодилася з його умовами. Протилежного матеріали справи не містять.
Основним аргументом апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає помилковість розрахунків як суду першої інстанції так і позивача щодо розміру нарахування відсотків за користування кредитними коштами.
Згідно умов кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 20000 грн. (п.1.3. Договору); строк кредиту 352 дні; періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 16 днів. 
Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - Графік платежів) , що є Додатком №1 до цього Договору. 
Як убачається з матеріалів справи, позивач набув право вимоги до відповідача за умовами договору факторингу від 25 вересня 2023 року № 25.09/23-Ф, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна».
В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що відповідно до витягу з реєстру боржників (додатку № 1 до договору факторингу) первинний кредитор відступив позивачу право вимоги до відповідача за сумою заборгованості в розмірі 50 248 грн., з яких 20 000 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту, 30 248,0 грн. - сума процентів за користування кредитом.
З цього вбачається, що у позивача були відсутні підстави для стягнення процентів у розмірі 23 880 грн. за 60 календарних днів (з 25 вересня 2023 року по 23 листопада 2023 року), а тому такі вимоги задоволенню не підлягають.
Проте, колегія суддів не може взяти до уваги такі доводи, як підставу для скасування рішення суду, оскільки договором, який не оспорювався та не визнаний в судовому порядку не дійсним, визначено строк кредиту 352 дні, тобто це період з дня його укладення та перерахування тіла кредиту - 5 січня 2023 року по 23 грудня 2023 року.
Договір факторингу укладено 25 вересня 2023 року, тобто в межах дії строку кредитного договору (352 дні).  Відтак, судом першої інстанції правильно встановлені обставини, за яких позивач правомірно здійснив нарахування відсотків за користування кредитними коштами в період з 25 вересня 2023 року по 23 листопада 2023 року.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що позивач отримав право вимоги в тому розмірі, який визначений у реєстрі боржників (50248 грн.)
Відповідно до п. 1.5.1 договору про надання споживчого кредиту, стандартна процентна становить 1,99 відсотка в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору (п.1.4 - 352 дні) (а.с.23).
Доказів оплати тіла кредиту матеріали справи не містять, апелянтом також таких доказів не надано. А тому заборгованість за процентами заявлена позивачем розраховується наступним чином 20000 грн. x 1.99%=398 x 60 днів - 23880 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості за договором споживчого кредиту від 5 січня 2023 року складає 74128 грн.  
Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Щодо посилань в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції під час винесення свого рішення зовсім не було взято до уваги докази фінансової неспроможності відповідачки - перебування її в декретній відпустці по догляду за своїм малолітнім сином та того , що єдиним її доходом є допомога на дітей одинокій матері - 1473,5 грн. та державна соціальна допомога малозабезпеченим сім?ям у розмірі 2975,83 грн., що підтверджується відповідними довідками про отримання (неотримання) допомоги № 1940, №1941 від 9 вересня 2024 року, виданими Управлінням соціального захисту населення колегія суддів не бере до уваги, оскільки таких документів матеріали справи не містять.
Щодо посилань в апеляційній скарзі на 3 ст. 551 ЦК України та ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» колегія суддів зазначає наступне. 
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Формами неустойки є штраф і пеня (ст. 549 ЦК України). Згідно 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. 
В справі яка переглядається, предметом позову є стягнення відсотків за користування кредитними коштами, а не розгляд питання щодо нарахування штрафу чи пені.
Відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено умови про визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача.
Апелянт вважає, що заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості у розмірі 74 128,0 грн. не є співрозмірними із сумою кредиту, і в порушення принципів розумності та добросовісності, створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов?язків.
Проте, такі посилання також не можуть бути взяти до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки по - перше, під час розгляду цієї справи у суді першої інстанції апелянтом про такі обставини не заявлялось, по - друге, судом встановлено, що кредитний договір є укладеним та підписаним ОСОБА_1 , відповідно, остання погодилась з його умовами. Матеріали справи не містять доказів того, що  договір про надання споживчого від5 січня 2023 року № 6245777, укладений між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 , визнано недійсним, чи нею подано позов до суду щодо визнання кредитного договору чи його умов несправедливими, посилаючись на ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».
Таким чином, колегія суддів вважає позовні вимоги в частині стягнення з  ОСОБА_1 суми основного боргу в розмірі 20 000 грн. та відсотків визначених у договорі від 5 січня 2023 рокув розмірі 54128 грн. обґрунтованими, та такими що обумовлені та погоджені сторонами.
Крім того, колегія суддів погоджується з визначеним судом першої інстанції  розміром витрат на професійну  правничу допомогу  в сумі 3000 грн. Апеляційна скарга  в  цій частині висновків суду першої інстанції доводів не містить.
Щодо стягнення з відповідачки витрат на професійну правничу допомогу пов`язану з розглядом справи в у суді апеляційної інстанції, які заявлені у відзиві на апеляційну скаргу в розмір 8 000 грн., колегія суддів не вбачає обґрунтованих  підстав для такого стягнення, оскільки представником позивача до відзиву наданий звіт про надання правової допомоги, яка полягає  у правовій експертизі документів та складання відзиву на зустрічний позов у справі за кредитним договором з ОСОБА_1 та подання до суду  відзиву на зустрічний позов, жодним чином зазначений звіт не підтверджує складання адвокатом  відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 ..
Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності обґрунтованих підстав для задоволення позову в повному обсязі.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).
За змістом ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Оскільки рішення суду не підлягає скасуванню, підстави для перерозподілу судових витрат відсутні.
Керуючись  ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390  ЦПК  України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2024 рокузалишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач:                                                                  О.І. Шкоріна
 
Судді:                                                                                     Л.Д. Поливач
 
                                                                                                А.М. Стрижеус