ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6129/25 Справа № 210/4742/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Скотар Р. Є. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року                                                        м.Кривий Ріг

Справа №  210/4742/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.
секретар судового засідання - Матвійчук Ю.К.

сторони:
заявник - ОСОБА_1 ,
заінтересована особа - Територіальна громада міста Кривого Рогу, в особі Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Гайдаш Євгеній Владиленович, на рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 квітня 2025 року, яке ухвалено суддею  Скотарем Р.Є. у місті Кривому Розі  Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 01 квітня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2024 року  ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту постійного проживання зі спадкодавцем на дату відкриття спадщини, встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа: Територіальна громада міста Кривого Рогу, в особі Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради.
Заява мотивована тим, що рідна мати заявника ОСОБА_2 , 1950 року народження, є донькою ОСОБА_3 , яка в свою чергу є рідною бабусею заявника. 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідною сестрою ОСОБА_5 . 
Сім`єю були втрачені свідоцтва про народження ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що унеможливлює встановлення факту родинних відносин у позасудовому порядку.
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік ОСОБА_6 - ОСОБА_8 . 
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є двоюрідною бабусею заявника. 
За життя ОСОБА_6 , заявник ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 отримали свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 від 23.02.1996 року. Уповноваженим власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 було визначено ОСОБА_1 .
06.08.2024 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса КРНО Дніпропетровської області Русак Л.А. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
Крім заявника до нотаріуса при видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 ніхто не звертався. 
Приватним нотаріусом відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкоємець ОСОБА_1 не подав заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців після смерті спадкодавця і не був разом з нею зареєстрований, також не підтверджено факт родинних відносин.
Заявник тривалий час, приблизно до 2010 року, був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , 03.12.2020 року заявник знову зареєстрував місце свого проживання за вказаною адресою, на дату відкриття спадщини постійно проживав із двоюрідною бабусею, є таким, що прийняв спадщину від неї та позбавляється обов`язку подавати заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дати смерті спадкодавця. 
ОСОБА_1 зацікавлений у встановленні юридичного факту, адже від його встановлення залежить визнання факту прийняття спадщини, без встановлення юридичного факту заявник не має змоги оформити свої спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину. 
Посилаючись на викладене, просив суд: встановити юридичний факт постійного проживання заявника ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом зі спадкодавцем, двоюродною бабусею, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , на дату відкриття спадщини після смерті спадкодавця, тобто на ІНФОРМАЦІЯ_3 ; встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , є бабусею ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; встановлення юридичного факту, що ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , є двоюрідною бабусею заявника ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 квітня 2025 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково.
Встановлено факт родинних відносин, а саме, що померла ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_7 є бабусею ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
В задоволенні іншої частини заяви - відмовлено.
Витрати зі сплати судового збору покладено на ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Гайдаш Є.В., просить скасувати рішення суду частково і ухвалити у частині позовних вимог про встановлення юридичного факту постійного проживання заявника ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом зі спадкодавцем, двоюродною бабусею, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , на дату відкриття спадщини після смерті спадкодавця, тобто на ІНФОРМАЦІЯ_3 , та встановлення юридичного факту, що ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , є двоюрідною бабусею заявника ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , рішення про задоволення позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки всім обставинам справи, які були зазначені у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення та повторно наведені в апеляційній скарзі, та не враховано, що встановлення юридичного факту, зазначеного у даній заяві, надасть можливість заявнику реалізувати свої спадкові права та отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Рішення суду першої інстанції в частині встановлення факту родинних відносин, а саме, що померла  ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_7  є бабусею  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_5 , учасниками справи не оскаржується, та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.10.2018 у справі № 186/1743/15-ц, згідно якої, у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду, в судове засідання не з`явилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності, що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.
Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.
Така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.
У постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 суд дійшов висновку про те, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд апеляційної інстанції вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Колегія суддів не вбачає підстав для визнання обов`язкової явки сторін по справі в судове засідання, оскільки наявні у справі матеріали є достатніми для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 14.08.1950 року ОСОБА_10 та ОСОБА_7 є батьками ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.15).
З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 29.10.1977 року встановлено, що між ОСОБА_12 та ОСОБА_11 укладено шлюб. Після укладення шлюбу дружина змінила прізвище на " ОСОБА_13 " (а.с.16).
Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 05.03.1950 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_14 укладено шлюб. Після укладення шлюбу дружина змінила прізвище на " ОСОБА_15 " (а.с.17).
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 12.12.1977 року ОСОБА_12 та ОСОБА_16 є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.18).
Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 від 17.02.1957 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_17 укладено шлюб. Після укладення шлюбу дружина змінила прізвище на " ОСОБА_18 " (а.с.13).
Згідно інформаційної довідки Державного архіву Дніпропетровської області № Г-2312/0/217-24 від 13.08.2024 року надати архівні довідки про народження ОСОБА_14 , 1926 року народження та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 неможливо, оскільки книги реєстрації актів цивільного стану надійшли на зберігання до держархіву Дніпропетровської області не в повному обсязі (а.с.27).
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № Дз-126 від 23.02.1996 року ОСОБА_1 та члени його сім`ї ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , отримали у власність квартиру АДРЕСА_2 . Квартиру у власність була отримана на підставі ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду». Право власності було зареєстроване в КП ДОР «Криворізьке БТІ, в реєстровій книзі за №119П-451 (а.с.21).
Відповідно до довідки КП «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації «ДОР , станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована на праві спільної сумісної власності на ім`я: ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 (а.с.22).
ІНФОРМАЦІЯ_8 померла ОСОБА_7 , у віці 87 років, свідоцтво про смерть НОМЕР_7 від 15.04.2014 року, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Софіївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 60 (а.с.14).
ІНФОРМАЦІЯ_9 помер ОСОБА_8 , у віці 82 років, свідоцтво про смерть НОМЕР_8 від 17.03.2015 року, видане Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції в Дніпропетровській області, актовий запис № 248 (а.с.12).
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 86 років, свідоцтво про смерть НОМЕР_9 від 15.03.2017 року, видане Софіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 54 (а.с.11).
З дослідженої спадкової справи за № 51/2024 заведеної до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 встановлено, що за життя ОСОБА_6 заповіт не складала, на день її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з 2/3 часток квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.51).
Відповідно до спадкової справи, до нотаріуса з заявою про відкриття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину звертався лише ОСОБА_1 (а.с. 50-64).
Приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Русак Л.А. 06 серпня 2024 року постановою відмовила ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 , оскільки спадкоємець не подав заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця, спадкоємцем не підтверджено факт знаходження у родинних відносинах зі спадкодавцем (а.с.20 зворот).
Згідно довідки № 25317 від 05.08.2024 року, згідно відомостей Реєстру Криворізької міської територіальної громади, станом на 15.03.2015 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.56).
Згідно довідки Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб у Металургійному районі № 36/02-14 від 01.08.2024 року, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_10 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 11.11.1969 року по 20.04.2015 року (а.с.59).
Відповідно до акту від 08.08.2024 року, завіреного інженером ТОВ «Сітісервіс-КР» Пасєчною, за підписами сусідів будинку АДРЕСА_3 , станом на 13 березня 2017 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 постійно проживав разом із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.26).
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_16 зазначила, що є матір`ю заявника. Суду пояснила, що її мати - ОСОБА_19 мала сестру ОСОБА_20 . ОСОБА_1 проживав разом з ОСОБА_21 за адресою: АДРЕСА_1 з 2015 року.
Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи не підтверджено, що померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є двоюрідною бабусею ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та останні проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 , станом на дату смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . При цьому, суд звернув увагу на те, що свідок у справі є матір`ю заявника, а тому суд критично оцінив надані нею покази, а саме, що заявник проживав за адресою: АДРЕСА_1 з 2015 року.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які учасники справи посилались, як на підставу своїх вимог, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Частиною 7 ст. 19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
На підставі п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.
Згідно статті 318 ЦПК України у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.
Під родинними відносинами слід розуміти кровний зв`язок між особами, які походять одне від одного (пряма лінія родинних відносин) і кровний зв`язок між особами, які походять від спільного предка (бічна лінія родинних відносин). У прямій лінії родинних відносин знаходяться: мати і син (або донька), батько і син (або донька), дід і внук (внучка), бабка і внук (внучка), прадід і правнук (правнучка), прабабка і правнук (правнучка). У бічній лінії родинних відносин знаходяться, наприклад: рідні брати і сестри, дядько і племінник (племінниця), тітка і племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри тощо.
Розрізняють також ступені родинних відносин, які визначаються кількістю народжень, які відділяють народження одного родича від іншого. Родинні відносини є підставою для виникнення численної групи сімейних правовідносин (наприклад, між батьками і дітьми, братами і сестрами, бабкою, дідом і внуками).
Верховний Суд України в листі від 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначає, що заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути:- спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки; - особи, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника і яким органи пенсійного фонду відмовили в її призначенні через відсутність доказів, що підтверджують родинні відносини;- інші особи, якщо встановлення такого факту тягне виникнення юридичних наслідків для цих осіб. Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом).
При цьому, до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази:
1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб);
2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану (далі - РАЦС) про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану;
3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником.
Цей перелік не є вичерпним.
Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 76 ЦПК України  доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Заявником ОСОБА_1 , ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції, не було надано належних та допустимих доказів, на підставі яких суд може достовірно встановити, що померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є двоюрідною бабусею ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у зв?язку з чим колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні цих вимог.
Згідно з пунктами 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.
Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.
Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавиценю  ОСОБА_6  на час відкриття спадщини після смерті останньої не підтверджується належним доказами та, з огляду на недоведеня заявником факту наявності між ними родинних відносин та, відповідно, наявності права на спадкування, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що вимоги про встановлення юридичного факту постійного проживання заявника ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом зі спадкодавицею, двоюродною бабусею, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , на дату відкриття спадщини після смерті спадкодавиці, тобто на ІНФОРМАЦІЯ_3 , є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Фактично всі доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Гайдаш Євгеній Владиленович, - залишити без задоволення.
Рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 квітня 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 червня 2025 року.

Головуючий: 

Судді: