ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 672/44/25
Провадження № 22-ц/820/1325/25

Хмельницький апеляційний суд у складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Спірідонової Т.В. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,
розглянув в порядку частини 1 статті 369 ЦПК України цивільну справу №672/44/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана її представником – адвокатом Шелудько Оксаною Олександрівною, на рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 23 квітня 2025 року, в складі судді Пономаренко Л.Е., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості,
встановив:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог 
В січні 2025 року позивач ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути на його користь з відповідачки заборгованість за кредитним договором №1331-4465 від 14 січня 2024 року в розмірі 30900 грн, з яких: 7000 грн – прострочена заборгованість за кредитом, 23900 грн – прострочена заборгованість за нарахованими процентами.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 14 січня 2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 за допомогою вебсайту (navse.in.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які в процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1331-4465. Позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор С4032 для підписання кредитного договору №1331-4465 від 14 січня 2024 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачці кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту – 7000,00 грн; строк кредитування – 300 днів; базовий період – 14 днів; комісія за видачу кредиту – 15,00%; знижена ставка – 1,20 % в день; стандартна ставка – 1,50 % в день. Через неналежне виконання відповідачкою своїх зобов`язань за договором утворилась загальна сума заборгованості 35156,00 грн, яка складається з 7000 грн простроченої заборгованості за кредитом та 28156,00 грн простроченої заборгованості за нарахованими процентами. Проте кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості позичальнику у загальній сумі 4256,00 гривень за умови погашення решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 30900,00 гривень. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 23 квітня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №1331-4465 від 14 січня 2024 року у розмірі 30900,00 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 7000,00 грн, простроченої заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 23900,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» понесені позивачем судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору у сумі 2422,40 грн.
Рішення суду мотивоване тим, що відповідачка не виконувала належним чином зобов?язання по кредитному договору №1331-4465 від 14 січня 2024 року, а тому на користь банку підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Узагальнення доводів апеляційної скарги
Апеляційна скарга обґрунтована невідповідністю висновків суду обставинам справи, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи. Зазначає, що при оформлені кредитної лінії відповідачці не було повідомлено про умови кредитування. ОСОБА_1 , отримуючи кредит 14 січня 2024 року, вважала, що кредитна лінія оформлена строком на 14 днів, та датою повернення кредиту є 27 січня 2024 року. При цьому, сума кредиту становила 7000,00 грн, а нараховані проценти за користування кредитом у заявлений строк, тобто протягом 14-ти днів, – 1667,06 грн, загальна сума - 8667,06 грн. Однак, позивач, нараховуючи заборгованість за процентами, виходив з іншого строку кредитування. Вважає, що починаючи з 28 січня 2024 року у кредитодавця відсутнє право нараховувати проценти за кредитним договором. Натомість, позивач нарахував проценти відповідачу по 08 листопада 2024 року. Позивачем не надано доказів існування будь-яких правовідносин між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та АТ КБ «Приватбанк», яке здійснило переказ коштів на рахунок відповідачки від імені позивача, а саме, договору №4010 про надання послуг в системі LiqPay від 02 грудня 2019 року. Матеріали справи не містять доказів щодо перерахування кредитних коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на рахунки АТ КБ «Приватбанк» для здійснення їх переказу на виконання вимог договору про відкриття кредитної лінії №1331-4465 від 14 січня 2024 року для подальшого переказу їх відповідачці. Матеріали справи не містять належних доказів, які підтверджують виконання ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» умов пункту 4.2. договору про відкриття кредитної лінії №1331-4465 від 14 січня 2024 року щодо здійснення безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Крім того, матеріали справи не містять даних, які підтверджують належність електронного платіжного засобу, реквізити якого неповно зазначені у тексті договору, саме ОСОБА_1 . 
Процесуальні дії апеляційного суду
Ухвалами Хмельницького апеляційного суду від 09 травня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1  та справу призначено до судового розгляду.
Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи викладене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень статті 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи
       У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що відповідачка підписала кредитний договір №1331-4465 від 14 січня 2024 року електронним підписом одноразовим ідентифікатором, а позивач засвідчив кваліфікованою електронною печаткою з позначкою часу. Отже, спірний кредитний договір укладено відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». При цьому, відповідачка шляхом підписання одноразовим ідентифікатором Правил надання споживчих кредитів, Паспорта споживчого кредиту, Інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит та Таблиць обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором № 1331-4465 (Графік платежів за Договором) відповідно до Методики Національного банку України як частину Кредитного договору № 1331-4465 від 14 січня 2024 року, прийняла усвідомлене рішення про укладення такого договору на визначених у ньому умовах. Тому, твердження апелянтки про те, що вона не була ознайомлена з умовами договору не відповідає дійсності. Зі змісту кредитного договору слідує, що в ньому зазначено номер особистого електронного платіжного засобу відповідачки, а саме,  НОМЕР_1 . Зазначену інформацію про банківські реквізити надала саме відповідачка, зважаючи на ту обставину, що така інформація відповідно до чинного законодавства України становить банківську таємницю та, відповідно, позивач міг би отримати ці банківські реквізити від самої відповідачки або за її згодою. Відповідачкою при оформленні заявки було зазначено повний номер картки, але відповідно до постанов Правління Національного банку України позивач не може зазначати та зберігати у договорах, інших документах повний номер особистого електронного платіжного засобу відповідачки. Таким чином, перерахування кредитних коштів відбувалось на картковий рахунок, вказаний ОСОБА_1 під час заповнення заявки. Оскільки позивач не є банківською установою, а здійснює лише господарську діяльності з надання фінансових послуг, зокрема безготівковий переказ коштів без відкриття банківських рахунків, то на підтвердження перерахування грошових коштів відповідачці надавався лист (довідка) АТ КБ «ПриватБанк» про перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему платежів LiqPay та довідка про перерахування суми кредиту №1331-4465 від 14 січня 2024 року, які підтверджують перерахування грошових коштів ОСОБА_1 . Строк договору становить 300 календарних днів, а не 14 днів. Зазначає, що базовий період - строк протягом якого боржник (позичальник) буде сплачувати саме відсотки за користування кредитом, який він сам обирає при заповненні заявки на отримання грошових коштів. А строк кредитування - строк на який видаються грошові кошти позичальнику, якими він може користуватися ( в даному випадку – 300 днів). Зауважує, що з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що він відповідає вимогам законодавства, є чіткий, узгоджується з умовами кредитного договору
У відповіді на відзив апелянтка зазначає, що кредитний договір було укладено строком на 14 днів, а тому нарахування передбачених договором відсотків за користування кредитом після закінчення строку кредитування є неправомірним. Після спливу строку надання кредиту, а саме з 27 січня 2024 року припинилося право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за договором та інших платежів за цим договором. Натомість, позивач нарахував проценти відповідачу по 08 листопада 2024 року. При цьому, доказів, що відбулась пролонгація договору, відповідно до його умов, позивач не надав. Зазначає, що пунктом 2.3 договору сторони обумовили сукупну вартість кредиту лише в розмірі 8667,06 грн, яка включає 7000,00 грн суми кредиту та 1667,06 грн процентів за користування кредитними коштами. Крім того, кредитний договір був укладений 14 січня 2024 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», відповідно, денна процентна ставка відповідно до чинного законодавства не може перевищувати 1%. Відтак, позивач здійснював нарахування відсотків за процентною ставкою, що перевищувало максимально допустимий розмір щоденної відсоткової ставки визначеної законодавством. Тому, за період з 14 січня 2024 року по 27 січня 2024 року щоденний розмір відсотків за кредитом у розмірі 7000,00 грн не міг бути більшим за 1%, відтак загальна сума за 14 днів х 70,00 грн/ день = 980,00 грн. Отже, за період з 14 січня 2024 року по 27 січня 2024 року загальна заборгованість (тіло кредиту + проценти) складає 7980,00 грн.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Мотивувальна частина
Встановлені фактичні обставини справи 
Встановлено, що  14 січня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1331-4465 за допомогою Веб-сайту (navse.in.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле. Вказаний договір позичальницею підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором «С4032».
Пунктом 2.2. договору передбачено, що кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом.
Відповідно до пункту 4.1. договору розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір кредиту становить 7000 грн. Дата надання/видачі кредиту 14 січня 2024 року. 
Згідно з пунктом 4.4. договору базовий період складає 14 календарних днів. 
Стандартна процентна ставка становить 1,50% за кожен день користування кредитом (пункт 4.6. договору), комісія за видачу кредиту становить 15,00% від суми виданого кредиту (пункт 4.7. договору).
Відповідно до пункту 4.9. договору строк кредитування, тобто строк, на який надається кредит позичальнику, становить календарних 300 днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 08 листопада 2024 року. 
Згідно із пунктом 4.11. договору орієнтовна вартість кредиту на дату укладення договору (за весь строк кредитування) складає 36147,46 грн та включає в себе суму кредиту, комісію за видачу кредиту та проценти за користування кредитом.
Відповідно до пункту 5.1 договору позичальник зобов`язується повертати кредитодавцю отриманий кредит в останні дні останніх 8 (восьми) базових періодів строку кредитування згідно з графіком платежів за договором за зниженою ставкою (додаток №3 до цього договору), шляхом здійснення безготівкового переказу на банківський рахунок кредитодавця у порядку, визначеному у правилах. Кредит вважається повернутим кредитодавцю з моменту зарахування суми грошових коштів у повному розмірі виданого кредиту на банківський рахунок кредитодавця.
Як вбачається з довідки, наданої позивачем, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» здійснило видачу кредитних коштів за договором про відкриття кредитної лінії №1331-4465 від 14 січня 2024 року шляхом перерахування кредитних коштів за допомогою платіжної системи LiqPay на платіжну картку ОСОБА_1 номер НОМЕР_1 в сумі 7000,00 грн.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що фактично отримані та використані відповідачкою за кредитним договором №1331-4465 від 14 січня 2024 року кошти добровільно банку не повернуті, а тому із відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 30900,00 грн.
Колегія суддів частково не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Згідно зі статтею 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України).
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно зі статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
Згідно зі ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року №675-VIII (далі – Закон №675-VIII).
Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону №675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором – дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор – це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону №675-VIII).
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону №675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону №675-VIII).
Згідно із частиною 6 статті 11 Закону №675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до частини 8 статті 11 Закону №675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. 
Стаття 12 Закону №675-VIII визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 вказав, що важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію».
Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).
Як вбачається із матеріалів справи, 14 січня 2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та   ОСОБА_1  було  укладено договір про відкриття кредитної лінії №1331-4465 у формі електронного документу, який було підписано з використанням одноразового ідентифікатора (одноразового паролю) С4032. Крім цього, у вищевказаному договорі наявна інформація про умови кредитування, зокрема порядок та умови надання кредиту, періодичність внесків, строк дії договору, процентна ставка за користування кредитом та порядок повернення кредиту.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України та частиною 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення – невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до договору №1331-4465 від 14 січня 2024 року відповідачка отримала кредит у розмірі 7000,00 грн. 
Виконання позивачем (кредитором) обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 7000 грн відповідачці підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту №1331-4465 від 14 січня 2024 року шляхом перерахування кредитних коштів за допомогою платіжної системи LiqPay на платіжну картку ОСОБА_1 номер НОМЕР_1 .
Відповідачкою не надано доказів, які б спростовували факт перерахування їй кредитних коштів позивачем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС».
Посилання апелянтки на неналежність їй платіжного засобу, вказаного позивачем, колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається із змісту кредитного договору, в ньому зазначено номер особистого електронного платіжного засобу відповідачки, а саме, НОМЕР_1 . 
Пунктом 10 Постанови Правління Національного банку України «Про затвердження Положення про додаткові вимоги до договорів не банківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит)» від 03.11.2021 № 113 передбачено, що договори, умови яких передбачають безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача (далі - кредитна операція), з урахуванням вимог пункту 9 розділу II цього Положення, повинні містити номер особистого електронного платіжного засобу споживача - сторони договору, з використанням реквізитів якого кредитодавець здійснює кредитну операцію, у форматі НОМЕР_2 (перші шість знаків і останні чотири знаки номера електронного платіжного засобу).
Таким чином, відповідно до вищенаведених Постанов Правління Національного банку України позивач не може повністю зазначати та зберігати у документах номер особистого електронного платіжного засобу відповідачки. На підтвердження перерахування відповідачці коштів до суду надано довідку про перерахування суми кредиту №1331-4465 від 14 січня 2024 року, а також лист АТ КБ «Приватбанк», які містить номер особистого електронного платіжного засобу відповідача, а саме НОМЕР_1 .
Відповідачка не надала доказів того, що вказаний платіжний засіб з номером НОМЕР_1 їй не належить.
Згідно з п.п. 4.3-4.6 згаданого вище кредитного договору плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом. Тип процентної ставки фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1,50 % за кожен день користування кредитом. Оплату процентів за користування кредитом позичальник зобов`язаний здійснювати не пізніше останнього дня кожного базового періоду.
Строк кредитування становить 300 календарних днів; дата повернення кредиту – 08 листопада 2024 року (пункт 4.9 договору), базовий період – 14 календарних днів з дня отримання кредиту (пункт 4.4 договору).
Відповідачка помилково ототожнює базовий період для сплати процентів із строком кредитування, оскільки відповідно до умов кредитного договору (пункт 4.9. договору) сторонами погоджено строк кредитування, а саме 300 календарних днів (до 08 листопада 2024 року), протягом якого ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» має право нараховувати проценти за користування кредитом.Тому, доводи апеляційної скарги в частині того, що строк дії договору тривав 14 календарних днів та його дія сплила 28 січня 2024 року, колегія суддів відхиляє.
Посилання апелянтки на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, в якому суд зазначив, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України, колегією суддів відхиляються, оскільки як вбачається з матеріалів справи, нарахування процентів здійснювалося в межах строку кредитування, тобто в межах 300 днів.
У кредитному договорі сторони погодили розмір реальної річної процентної ставки та орієнтовну вартість кредиту.
Так, відповідно до пункту 4.10 реальна річна процентна ставка на дату укладення цього договору складає 27138,50%.
Згідно з пунктом 4.11 орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк кредитування складає 36147,46 грн та включає в себе суму кредиту, комісію за видачу кредиту та проценти за користування кредитом.
Знижена процентна ставка становить 1,20% за кожен день користування кредитом, діє протягом усього періоду кредитування за умови, що позичальник своєчасно і у повному обсязі сплачує усі передбачені договором платежі (відсотки, тіло кредиту) (пункт 10.2 договору).
Із розрахунку заборгованості за кредитним договором №1331-4465 від 14 січня 2024 року вбачається, що станом на 02 січня 2025 року заборгованість ОСОБА_1 становить 35156 грн, яка складається з 7000 грн – простроченої заборгованості за кредитом; 28156 грн – простроченої заборгованості за нарахованими процентами. 
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачкою отримано кредитні кошти за договором №1331-4465 від 14 січня 2024 року у сумі 7000 грн, однак вона належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання та не повернула кредитні кошти у передбачений договором строк.
Таким чином, суд дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 7000 грн.
Вирішуючи питання щодо стягнення процентів за користування кредитом, колегія суддів виходить з наступного.
З розрахунку заборгованості слідує, що позивачем щоденно нараховувалися відсотки за зниженою ставкою 1,20% у перший базовий період з 14.01.2024 по 27.01.2024, а в період з 28.01.2024 до 08.11.2024 за ставкою 1,50%.
Всього позивач нарахував відповідачці заборгованість за процентами у розмірі 28156 грн, врахувавши також, що позивачем було внесено на погашення заборгованості за кредитом 3050 грн, які були зараховані на погашення процентів за кредитом. При цьому, позивачем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг, а саме щодо часткового списання заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 4256 грн, тому розмір заборгованості за процентами, відповідно до розрахунку позивача, становить 23000 грн.
Проте, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5 %.
Отже максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів – 2,5%; (з 24.12.2023 до 22.04.2024 включно), протягом наступних 120 днів – 1,5% (з 23.04.2024 включно до 20.08.2024 включно), з 21.08.2024 включно та надалі 1%.
Договір між сторонами укладено 14 січня 2024 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».
Позивачем проценти у перший базовий період з 14.01.2024 по 27.01.2024 нараховувались за зниженою ставкою 1,20%, а в період з 28.01.2024 до 08.11.2024 за ставкою 1,50%. Враховуючи Прикінцеві та Перехідні положення Закону «Про споживче кредитування» з 21 серпня 2024 року проценти за користування нараховувалися у розмірі більшому ніж встановлений законом, про що правильно вказала апелянтка.
Тобто, за період з 21 серпня 2024 року проценти за користування кредитом повинні були нараховуватися за ставкою 1%, а їх розмір повинен був становити 5600 грн (7000*1%*70 грн (з 21 серпня 2024 року по 08 листопада 2024 року) * 80 днів). 
Отже, за період з 14 січня 2024 року по 20 серпня 2024 року розмір нарахованих процентів складає 19756 грн, а з 21 серпня 2024 року по 08 листопада 2024 року – 5600 грн, всього загальний розмір процентів становить 25356 грн. Однак, враховуючи, що позивачем застосовано до позичальника Програму лояльності, яка полягає у частковому списанні заборгованості за нарахованими процентами у сумі 4256 грн, то з відповідачки підлягає стягненню 21100 грн нарахованих процентів.
Суд першої інстанції не звернув увагу на вказану обставину, що призвело до неправильного визначення розміру процентів, які підлягають стягненню. 
Доводи апелянтки про ненадання позивачем до суду первинних бухгалтерських документів на підтвердження заборгованості, а саме виписки по рахунку, не заслуговують на увагу, скільки ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, та, відповідно, не може надати первинні банківські документи. 
За наведених вище обставин, колегія суддів уважає за необхідне частково задовольнити вимоги апеляційної скарги та змінити рішення суду в частині визначення суми заборгованості, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 28100 грн заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №1331-4465 від 14 січня 2024 року, яка складається із 7000 грн – заборгованість за тілом кредиту; 21100 грн – заборгованість за нарахованими процентами.

Висновки суду апеляційної інстанції 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Згідно з частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає зміні в частині стягнення з відповідачки процентів за користування кредитом з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення вимог у цій частині.

Судові витрати
За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з пунктом 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
При пред`явленні позову ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» сплатило судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Враховуючи, що позовні вимоги ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»задоволено на 90,93% (21100х100:30900), на користь позивача з відповідачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2202,69 грн (90,93х2422,40: 100 = 2202,69 грн).
За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатила 3633,60 грн судового збору. Апеляційну скаргу Шкрипинець задоволено на 9,07%, а тому на користь відповідачки підлягає стягненню з позивача судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 329,57 грн (9,07 х 3633,60 : 100 = 329,57 грн).
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником – адвокатом Шелудько Оксаною Олександрівною, задовольнити частково.
Рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 23 квітня 2025 року змінити в частині стягнення процентів по кредиту та стягнення судового збору, виклавши абзаци другий та третій резолютивної частини в такій редакції:
Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання:  АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (місцезнаходження: Бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 407, м. Київ, 01133, код ЄДРПОУ: 38548598) заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №1331-4465 від 14 січня 2024 року в розмірі 28100 грн (двадцять вісім тисяч сто гривень), з яких: 7000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 21100 грн – заборгованість за процентами.
Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання:  АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (місцезнаходження: Бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 407, м. Київ, 01133, код ЄДРПОУ: 38548598) судовий збір, сплачений за подання позовної заяви, в розмірі 2202,69 грн (дві тисячі двісті дві гривні 69 копійок)
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (місцезнаходження: Бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 407, м. Київ, 01133, код ЄДРПОУ: 38548598) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання:  АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 329,57 грн (триста двадцять дев`ять гривень 57 копійок).
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 13 червня 2025 року.

Судді Т.В. Спірідонова
Р.С. Гринчук 
А.М. Костенко