П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

12 червня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/5917/25	

Категорія:112010200          Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А.В. 
          Місце ухвалення: м. Одеса
          Дата складання повного тексту: 02.04.2025 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого           – Бітова А.І.
суддів                     – Лук`янчук О.В.
– Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютого 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду (далі – ГУПФ) України в Одеській області про:
-          визнання протиправним та скасування рішення №951350113308 від 21 лютого 2025 року про відмову у перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю стажу роботи в органах прокуратури ГУПФ в Одеській області у переведенні на пенсію по інвалідності згідно з Законом України "Про прокуратуру";
-          зобов`язання ГУПФ України в Одеській області перевести ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності відповідно до вимог ч.9 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру", призначити пенсію у розмірі 60 відсотків від середньомісячного заробітку з урахуванням довідки Одеської обласної прокуратури №21-33 від 16 січня 2021 року та провести відповідний перерахунок пенсії з дня подачі первісної заяви про переведення на інший вид пенсії з 22 січня 2025 року.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що позивач отримує пенсію по інвалідності II групи з 20 травня 2003 року безстроково відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Позивач звернувся до ГУПФ України в Одеській області із заявою про переведення з пенсії по інвалідності, призначеної на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхуванні" №1058-IV (далі – Закон №1058-IV), на пенсію по інвалідності відповідно до ч.9 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" з урахуванням ч.2 цієї статті та довідки Одеської обласної прокуратури від 16 січня 2021 року №21-331 про розмір середньомісячної заробітної плати. Однак, рішенням відмовлено у перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю стажу роботи в органах прокуратури – 10 років. Вважаючи рішення протиправним позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відповідач позов не визнав, вказуючи, що відповідно до ст. 10 Закону №1058-IV особа, яка має одночасно право на різні види пенсії, призначається один з видів пенсії за її вибором, тобто не допускається одночасного призначення кількох пенсій одній особі. У разі виникнення у особи права на різні види пенсій то вона може обрати на свій розсуд найбільш вигідний для неї вид пенсії як у межах одного закону, так і за різними законами. Відповідно до Закону України від 03 жовтня 2017 року №2148-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" до дня внесення змін до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби" пенсійне забезпечення працівників органів прокуратури здійснюється за нормами ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VIІ (далі – Закон №1697-VIІ). Відповідно до ч.9 ст. 86 Закону №1697-VIІ прокурорам, визнаним особами з інвалідністю I або II групи, призначається пенсія по інвалідності в розмірах, передбачених частиною другою цієї статті, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років. До стажу роботи на посадах прокурорів, необхідного для призначення пенсії за вислугу років, зараховуються періоди роботи на прокурорських посадах, зазначених виключно у ст. 15 Закону №1697-VIІ та періоди роботи на посадах помічника( старшого помічника) прокурора до 20 травня 2012 року. До 10-річного стажу, що дає право на призначення пенсії по інвалідності зараховуються періоди роботи осіб на посадах в органах прокуратури. Пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі – Порядок №22-1), передбачено, що до заяви про призначення (перерахунок) пенсії додаються, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі – Порядок №637). Відповідно до п.2.23. при поданні особою заяви документи можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. Заява про призначення (перерахунок) пенсії може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі – вебпортал) з використанням кваліфікованого електронного підпису або електронної системи BankID. За результатами розгляду документів доданих до заяви, поданої через веб-портал: до стажу згідно записів трудової книжки від 08 вересня 2004 року серії НОМЕР_1 , зараховано період роботи в органах прокуратури з 08 жовтня 2019 року по 30 грудня 2020 року. Стаж роботи в органах прокуратури становить 1 рік 2 місяці. До стажу не зараховано періоди роботи з 21 травня 2007 року по 12 грудня 2016 року на посаді помічника судді в Апеляційному суді Одеської області. Враховуючи вищезазначене, ГУПФ України в Одеській області прийнято рішення №951350113308 від 21 лютого 2025 року про відмову у перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю стажу роботи в органах прокуратури – 10 років. З урахуванням вищевикладеного, вважаємо, що заявлені Позивачем вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ГУПФ України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що суд першої інстанції при розгляді справи не врахував всі фактичні обставини та наявні докази. З наданих до позовної заяви документів вбачається, що відповідачем протиправно не враховано до вислуги років роботи в органах прокуратури стаж, який зараховується до стажу відповідної роботи за наступні періоди: з 01 вересня 1999 року по 30 червня 2004 року навчання в Одеській національній юридичній академії за денною формою навчання де здобув вищу юридичну освіту; з 03 жовтня 2005 року по 04 квітня 2006 року робота на посаді провідного спеціаліста Управління морегосподарського комплексу, транспорту та зв`язку Одеської обласної державної адміністрації – державна служба; з 21 травня 2007 року по 03 березня 2008 року робота на посаді секретаря судового засідання Апеляційного суду Одеської області – державна служба; з 03 березня 2008 року по 12 грудня 2016 року робота на посаді помічника судді Апеляційного суду Одеської області – державна служба. Отже, аналіз норм ч.6 ст. 86 Закону №1697-VIІ дає підстави для висновку, що умовою зарахування до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, часу роботи на посадах державних службовців, є як наявність кваліфікаційних вимог у вигляді вищої юридичної освіти для такої посади, так і фактична наявність у особи, що займає таку посаду, вищої юридичної освіти.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.
ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку в ГУПФ України в Одеській області та отримує пенсію по інвалідності II групи відповідно до Закону №1058-IV. 
22 січня 2025 року позивач звернувся до ГУПФ України в Одеській області через веб-портал Пенсійного фонду України із зверненням про переведення пенсії з по інвалідності, призначеної відповідно до Закону №1058-IV на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про Прокуратуру".
Листом від 05 лютого 2025 року ГУПФ України в Одеській області повідомило, що відповідно до ч.9 ст. 86 Закону України "Про Прокуратуру" прокурорам, визнаним особами з інвалідністю I або II групи, призначається пенсія по інвалідності в розмірах, передбачених частиною другою цієї статті, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років. За записами трудової книжки від 08 вересня 2004 року серії НОМЕР_1 , яка долучена до звернення позивача, до стажу роботи в органах прокуратури можливо зарахувати період з 08 жовтня 2019 року по 30 грудня 2020 року, що становить 1 рік 2 місяці. Позивачу було роз`яснено, що для визначення права на перерахунок пенсії (перехід з виду на вид) йому необхідно звернутись до будь-якого відділу обслуговування громадян (сервісного центру), з оригіналами наступних документів: паспортом громадянина України, реєстраційним номером облікової картки платника податків, трудовою книжкою, військовим квитком, дипломом про денну форму навчання та довідкою про заробітну плату (грошове забезпечення) або подати заяву дистанційно через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України використовуючи кваліфікований електронний підпис (КЕП).
14 лютого 2025 року позивачем було подано заяву про переведення із пенсії по інвалідності згідно Закону №1058-IV на пенсію по інвалідності згідно Закону "Про Прокуратуру".
Рішенням ГУПФ України в Одеській області №951350113308 від 21 лютого 2025 року відмовлено в перерахунку пенсії. 
Так, в рішенні зазначено, що за результатами розгляду документів доданих до заяви, поданої через веб-портал: до стажу згідно записів трудової книжки від 08 вересня 2004 року серії НОМЕР_1 , зараховано період роботи в органах прокуратури з 08 жовтня 2019 року по 30 грудня 2020. Стаж роботи в органах прокуратури становить 1 рік 2 місяці. До стажу не зараховано періоди роботи з 21 травня 2007 року по 12 грудня 2016 на посаді помічника судді в Апеляційному суді Одеської області.
Не погоджуючись із прийнятим рішення про відмову у переведенні з пенсії по інвалідності, призначеної на підставі Закону №1058-IV на пенсію по інвалідності відповідно до ч.9 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру", позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 з 01 вересня 1999 року по 30 червня 2004 року навчався на денній формі навчання у Національному університеті "Одеська юридична академія" та отримав повну вищу освіту за напрямком підготовки – правознавство і здобув кваліфікацію юриста; з 08 жовтня 2019 року по 30 грудня 2020 року працював на посаді прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області.
Також виходячи із сукупного аналізу наявних у справі доказів, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не має права на пенсію по інвалідності на підставі Закону України "Про прокуратуру", оскільки позивач на дату подачі заяви від 22 січня 2025 року про переведення на інший вид пенсії, не мав стажу роботи 10 років в органах прокуратури.
У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VIІ.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.
Відповідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Предметом позову у даній справі є відмова відповідача призначити позивачу пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про прокуратуру".
Відмова відповідача з цього приводу ґрунтується на положеннях п.5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" (далі – Закон №213-VІІІ) , за якими з 1 червня 2015 року скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України "Про прокуратуру".
В той же час, подібні правовідносини вже буди предметом розгляду у Верховному Суді, а саме: у постанові від 10 липня 2018 (справа №727/8035/16-а), у постанові від 25 жовтня 2019 року (справа №676/4071/16-а), у постанові від 03 лютого 2021 року (справа № 674/840/17).
У своїх постановах Верховний Суд вказував, що аналіз положень п.5 Прикінцевих положень Закону №213-VIII дає підстави для висновку, що цим Законом скасовано діючі станом на 1 червня 2015 року норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначались відповідно до конкретного переліку законів, зокрема, і відповідно до Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ.
15 липня 2015 набрав чинності Закон №1697-VIІ, який є чинним і на сьогодні.
Отже, питання пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих органів прокуратури України визначено і на теперішній час регулюється ст. 86 Закону №1697-VIІ.
Згідно ч.9 ст. 86 Закону №1697-VII прокурорам, визнаним інвалідами I або II групи, призначається пенсія по інвалідності в розмірах, передбачених частиною другою цієї статті, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років.
В свою чергу, ч.2 ст. 86 Закону №1697-VII встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року – страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.
Враховуючи наведені правові висновки Верховного Суду колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що існують певні правові чинники, з яким ч.9 ст. 86 Закону №1697-VII пов`язує наявність підстав для призначення пенсії по інвалідності.
Щодо обчислення пенсійним органом позивачу трудового стажу, з яким пов`язана можливість реалізації його права виходу на пенсію згідно положень ч.9 ст. 86 Закону №1697-VII, колегія суддів зазначає наступне.
Позивач, вважає, його стаж, необхідний для реалізації права виходу на пенсію відповідно до механізму визначеного  ч.9 ст. 86 Закону №1697-VII, складає понад 11 років.
Пенсійний орган вважає, що такий стаж позивача складає 1 рік 2 місяці.
Частиною 6 ст. 86 Закону №1697-VII передбачено, що до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів;
слідчими, суддями;
на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою;
у науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання;
на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Національній академії прокуратури України;
на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури;
військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання;
відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.
Статтею 15 Закону №1697-VII визначено, що прокурором органу прокуратури є: Генеральний прокурор; перший заступник Генерального прокурора; заступник Генерального прокурора; заступник Генерального прокурора - Головний військовий прокурор; заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; керівник підрозділу Генеральної прокуратури України (у тому числі перший заступник та заступник Головного військового прокурора, керівник підрозділу Головної військової прокуратури на правах структурного підрозділу Генеральної прокуратури України); заступник керівника підрозділу Генеральної прокуратури України (у тому числі Головної військової прокуратури та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України); прокурор Генеральної прокуратури України (у тому числі Головної військової прокуратури та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України); керівник регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); перший заступник керівника регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); заступник керівника регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); керівник підрозділу регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); заступник керівника підрозділу регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); прокурор регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); керівник місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); перший заступник керівника місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); заступник керівника місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); керівник підрозділу місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); заступник керівника підрозділу місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); прокурор місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої).
Прокурори в Україні мають єдиний статус незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України чи адміністративної посади, яку прокурор обіймає у прокуратурі.
Верховний Суд у постанові від 25 серпня 2021 року у справі №264/5989/16-а вказав, що наведені норми свідчать, що законодавство розрізняє поняття "вислуги років, що дає право на пенсію" і "стажу роботи на прокурорських посадах". При цьому посади, період роботи на яких зараховується до стажу роботи на прокурорських посадах, є відмінними від переліку посад, який надає право на пенсію за вислугою років.
Так, до вислуги років, що дає право на пенсію, включається весь стаж роботи на прокурорських посадах.
В той же час, відповідно до положень ст.ст. 15, 86 Закону №1697-VII, посади помічників, прокурорів, старших помічників прокурорів і стажистів, зараховуються саме до вислуги років, що дає право на пенсію, натомість не відносяться до спеціального стажу – стажу роботи на прокурорських посадах, оскільки не визначені ст. 15 цього Закону.
Аналогічну правову позицію щодо застосування норм права у спірних правовідносинах було висловлено в постанові Верховного Суду 19 серпня 2020 року у справі № 264/5989/16-а.
Такий самий підхід розмежування часу роботи на прокурорських посадах при визначенні права особи на той чи інший вид пенсії (за вислугою років або по інвалідності) можливо застосувати і до інших випадків, перелічених в ч.6 ст. 86 Закону №1697-VII.
Відтак перелічені вище підстави не можуть враховуватися пенсійним органом при визначенні трудового стажу роботи на прокурорських посадах особам з інвалідністю І або ІІ групи при застосуванні положень ч.9 ст. 86 Закону №1697-VII.
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25 серпня 2021 року у справі №751/2403/17.
За таких обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.
Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 12 червня 2025 року.

Головуючий:                                                                                                     Бітов А.І.
Суддя:                                                                                                     Лук`янчук О.В.
Суддя:                                                                                                     Ступакова І.Г.