УХВАЛА
 
14 липня 2025 року
м. Київ
справа № 487/1774/23
провадження № 61-8767ск25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Луспеника Д. Д., розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Гулька Бориса Івановича, Коломієць Ганни Василівни, Луспеника Дмитра Дмитровича у справі за позовом об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Єдність Миколаїв» в особі  голови правління Годзи Оксани Миколаївни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргоюОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 06  червня 2025 року,
ВСТАНОВИВ :
У квітні 2023 року об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Єдність Миколаїв» (далі - ОСББ «Єдність Миколаїв») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 01 травня 2025 року позов ОСББ «Єдність Миколаїв» задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Єдність Миколаїв» заборгованість з оплати комунальних послуг за період з 01 квітня 2023 року по 01 грудня 2023 року у розмірі 6 275,31 грн, з яких: 4 299,05 грн - сума основного боргу, 315,14 грн - 3% річних та 1 661,12 грн - інфляційні витрати.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, 31 травня 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 06 червня 2025 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 01 травня 2025 року залишено без руху, запропоновано надати докази, які підтверджують сплату судового збору у розмірі 4 026,00 грн. 
Зазначено строк виконання ухвали суду, а також попереджено про наслідки її невиконання.
09 липня 2025 року до Верховного Суду через систему «Електронний суд» ОСОБА_1  подано касаційну скаргу, в якій просить ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 06 червня 2025 року скасувати.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 липня 2025 року справу призначено судді-доповідачеві Гульку Б. І., судді, які входять до складу колегії: Коломієць Г. В., Луспеник Д. Д.
11 липня 2025 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід суддів Верховного Суду Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Луспеника Д. Д., яка обґрунтована тим, що існують обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості суддів. Зазначає, що в мотивувальній частині рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 01 травня 2025 року містяться посилання на висновки Верховного Суду у кількох судових справах, зокрема у справі № 522/2173/14. Вказує, що він не згодний з судовим рішенням Верховного Суду у справі № 522/2173/14 (провадження № 61-21971св18), до складу колегії якого входив суддя Луспеник Д. Д.
Вказана заява  ОСОБА_1 є необґрунтована.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.
Відповідно до пунктів 3, 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 ЦПК України).
У частині четвертій статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.
Верховний Суд, оцінюючи наявність підстав для відводу за суб`єктивним критерієм, констатує відсутність підстав стверджувати, що судді Верховного Суду Гулько Б. І., Коломієць Г. В. та Луспеник Д. Д. виявляють особисту упередженість. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.
За об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність суддів. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.
Доводи заяви про відвід суддів Верховного Суду Гулька Б. І., Коломієць Г. В. та Луспеника Д. Д. зводяться до незгоди заявника з судовим рішенням судді у іншій справі, що відповідно до статті 36 ЦПК України  не є підставою для відводу суддів.
Неможливість для учасника справи заявити відвід з підстав незгоди з рішенням судді в інших справах обґрунтовується необхідністю дотримання одного з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника справи можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, правова позиція яких його не влаштовує. 
Крім того, згідно зі статтею 35 ЦПК України питання, що виникають під час колегіального розгляду справи судом, вирішуються більшістю голосів суддів. Головуючий голосує останнім. При ухваленні рішення з кожного питання жоден із суддів не має права утримуватися від голосування та підписання рішення чи ухвали.
При цьому, доводи заяви не містять посилання на обставини, які б давали підстави для висновку про необ`єктивність та упередженість судді Верховного Суду Луспеника Д. Д. 
Більше того, у заяві взагалі відсутні підстави для відводу суддів Верховного Суду Гулька Б. І. та Коломієць Г. В.
Водночас, Верховний Суд наголошує на тому, що необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.
Отже, оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви  ОСОБА_1 про відвід суддів Верховного Суду Гулька Б. І. Коломієць Г. В. та Луспеника Д. Д. , тому відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід судді підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.
Керуючись статтями 33, 36, 40 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Гулька Бориса Івановича, Коломієць Ганни Василівни, Луспеника Дмитра Дмитровича у справі за позовом об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Єдність Миколаїв» в особі голови правління Годзи Оксани Миколаївни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 06  червня 2025 року визнати необґрунтованою.
Заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Гулька Бориса Івановича, Коломієць Ганни Василівни, Луспеника Дмитра Дмитровича передати для вирішення зазначеного питання, у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                       Б. І. Гулько

 
Г. В. Коломієць

 
Д. Д. Луспеник