ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2025 року
м. Київ
справа № 686/29950/23
провадження № 61-4716св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,               
учасники справи:
позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,
відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Корченюк Анатолій Володимирович, на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2024 року  в складі судді Продана Б. Г. та постанову Хмельницького апеляційного суду від 13 березня 2025 року в складі колегії суддів: Гринчука Р. С., Костенка А. М., Спірідонової Т. В.,
ВСТАНОВИВ:
1.Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати об`єктами спільної сумісної власності подружжя автомобілі марки «BMW Х6», 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 ; державний номерний знак НОМЕР_2 ; «CHRYSLER 300», 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_4 ; «MERCEDES-BENZ VITO 111 CDI», 2004 року випуску, номер кузова НОМЕР_5 , синього кольору, д.н.з. НОМЕР_6 ; «BMW 3181», 1984 року випуску, номер кузова НОМЕР_7 , сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_8 ; «BMW 1381», 1983 року випуску, номер кузова НОМЕР_9 , червоного кольору, д. н.з. НОМЕР_10 ; «BMW 3201», 1995 року випуску, номер кузова НОМЕР_11 , сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_12 ; «BMW 318Сі», 1986 року випуску, обєм двигуна 1754 куб.см., в порядку поділу спільного майна подружжя.
Залишити у власності ОСОБА_2 наступні автомобілі:  «BMW 3181», 1984 року випуску, номер кузова НОМЕР_7 , сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_8 ; «BMW 1381», 1983 року випуску, номер кузова НОМЕР_9 , червоного кольору, д. н.з. НОМЕР_10 ; «BMW 3201», 1995 року випуску, номер кузова НОМЕР_11 , сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_12 ; «BMW 318Сі», 1986 року випуску, об`єм двигуна 1754 куб.см, припинивши на ці транспортні засоби право спільної сумісної власності подружжя.
В обгрунтування позову вказувала на те, що з 17 травня 2013 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням суду 11 грудня 2023 року.
Спірні автомобілі було придбано у шлюбі, однак частину з них відповідач відчужив без її згоди, а  інша частина, зокрема автомобілі «BMW 3181», 1984 року випуску, номер кузова НОМЕР_7 , сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_8 ; «BMW 1381», 1983 року випуску, номер кузова НОМЕР_9 , червоного кольору, д. н.з. НОМЕР_10 ; «BMW 3201», 1995 року випуску, номер кузова НОМЕР_11 , сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_12 ; «BMW 318Сі», 1986 року випуску, об`єм двигуна 1754 куб.см, знаходяться у користуванні відповідача, їй невідомо їх місцезнаходження та технічний стан.
У грудні 2023 року відповідач ОСОБА_2 звернувся в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив визнати об`єктами спільно нажитого майна подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 автомобіль «BMW 3181», 1984 року випуску, номер кузова НОМЕР_7 , сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_8 ; «BMW 1381», 1983 року випуску, номер кузова НОМЕР_9 , червоного кольору, д. н.з. НОМЕР_10 та автомобіль ; «BMW 318Сі», 1986 року випуску, об`єм двигуна 1754 куб.см.
У порядку поділу майна подружжя автомобілі «BMW 3181», 1984 року випуску, номер кузова НОМЕР_7 , сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_8 та «BMW 1381», 1983 року випуску, номер кузова НОМЕР_9 , червоного кольору, д. н.з. НОМЕР_10 , право власності на які зареєстровано за ним, залишити у його власності. Автомобіль «BMW 318Сі», 1986 року випуску, об`єм двигуна 1754 куб.см., який перебуває у власності ОСОБА_1 залишити у власності останньої.
Стягнути з нього на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію різниці вартості майна в сумі  17 530 грн.
В обгрунтування зустрічного позову вказав, що в період шлюбу сторони набули у власність автомобілі «BMW 3181», 1984 року випуску, номер кузова НОМЕР_7 , сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_8 , вартістю 56 230 грн та «BMW 1381», 1983 року випуску, номер кузова НОМЕР_9 , червоного кольору, д. н.з. НОМЕР_10 , вартістю 49 380 грн, право власності на які зареєстровано за ним, автомобіль BMW 318Сі», 1986 року випуску, об`єм двигуна 1754 куб.см., вартістю 70 550 грн, який перебуває у власності ОСОБА_1 .
Ці автомобілі слід залишити у власності того, на чиє ім`я вони зареєстровані, а різницю між вартістю відповідного майна в сумі 17 530 грн стягнути з нього на користь ОСОБА_1 .
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2024 року первісний та зустрічний позови задоволено частково.
Визнано спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступне майно: BMW Х6», 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , вартістю 557 940 грн; автомобіль «CHRYSLER 300», 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_4 , вартістю 456 802 грн; автомобіль «MERCEDES-BENZ VITO 111 CDI», 2004 року випуску, номер кузова НОМЕР_5 , синього кольору, д.н.з. НОМЕР_6 , вартістю 216 820 грн; автомобіль «BMW 3181», 1984 року випуску, номер кузова НОМЕР_7 , сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_8 , вартістю 56 230 грн; автомобіль «BMW 1381», 1983 року випуску, номер кузова НОМЕР_9 , червоного кольору, д. н.з. НОМЕР_10 , вартістю 49 380 грн; автомобіль «BMW 3201», 1995 року випуску, номер кузова НОМЕР_11 , сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_12 , вартістю 153 540 грн, які зареєстровані за ОСОБА_2 .
Визнано за ОСОБА_1 право власності на частину даних автомобілів.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість автомобілів, в сумі 745 356 грн.
Автомобілі залишено у власності ОСОБА_2 .
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що спірні транспортні засоби були придбані сторонами під час перебування у зареєстрованому шлюбі та відчужені відповідачем за первісним позовом без згоди дружини, кошти на реалізацію яких не було використано в інтересах сім`ї, доказів зворотного суду не надано. Автомобілі є неподільним майном, а ОСОБА_1 погодилася на отримання грошової компенсації вартості половини транспортних засобів.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 січня 2025 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення з вирішення питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу залишено без розгляду у зв`язку із пропуском процесуального строку для подання доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу.
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 13 березня 2025 року апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2-24 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 про визнання спільним майном подружжя автомобіля BMW Х6», 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , автомобіля марки «CHRYSLER 300», 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_4 , автомобіля марки «MERCEDES-BENZ VITO 111 CDI», 2004 року випуску, номер кузова НОМЕР_5 , синього кольору, д.н.з. НОМЕР_6 , автомобіля марки «BMW 3181», 1984 року випуску, номер кузова НОМЕР_7 , сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_8 , автомобіля марки «BMW 1381», 1983 року випуску, номер кузова НОМЕР_9 , червоного кольору, д. н.з. НОМЕР_10 , автомобіля марки «BMW 3201», 1995 року випуску, номер кузова НОМЕР_11 , сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_12 , автомобіля марки BMW 318Сі», 1986 року випуску, об`єм двигуна 1754 куб.см., а також в частині стягнення грошової компенсації частини вартості автомобілів, скасовано та в цій частині ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість частини автомобілів в сумі 710 081 грн.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2024 року в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання об`єктами спільного сумісного майна подружжя автомобіля марки «BMW 3181», 1984 року випуску, номер кузова НОМЕР_7 , сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_8 , автомобіля марки «BMW 1381», 1983 року випуску, номер кузова НОМЕР_9 , червоного кольору, д. н.з. НОМЕР_10 , автомобіля марки «BMW 318Сі», 1986 року випуску, об`єм двигуна 1754 куб.см., скасовано та в цій частині ухвалено нове судове рішення про відмову в позові.
В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 січня 2025 року скасовано.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені в суді першої інстанції по сплаті судового збору в розмірі 7 589,72 грн, а також витрати на правничу допомогу в розмірі 10 916,40 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору в суді першої інстанції в розмірі 159,07 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору в суді апеляційної інстанції в розмірі 1 454,19 грн.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що ОСОБА_2 у період перебування у зареєстрованому шлюб із ОСОБА_1 відчужив спільне сумісне рухоме майно, а саме автомобіль марки BMW Х6», 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , вартістю 557 940 грн, автомобіль марки «CHRYSLER 300», 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_4 , вартістю 456 802 грн, автомобіль марки «MERCEDES-BENZ VITO 111 CDI», 2004 року випуску, номер кузова НОМЕР_5 , синього кольору, д.н.з. НОМЕР_6 , вартістю 216 820 грн, автомобіль марки «BMW 3201», 1995 року випуску, номер кузова НОМЕР_11 , сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_12 , вартістю 153 540 грн, без згоди дружини ОСОБА_1 , оскільки зворотного матеріали справи не містять.
Ураховуючи, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про те, що отримані від реалізації спірного рухомого майна кошти були витрачені в інтересах сім`ї, такі докази ОСОБА_2 не надав, тому ОСОБА_1 має право на компенсацію вартості частки спірних автомобілів у встановленому судом розмірі, який було визначено з урахуванням дійсної їх вартості на час розгляду справи з наданою суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 інформацією, яку сторони не оспорюють.
У володінні ОСОБА_2 перебувають автомобілі марки «BMW 3181», 1984 року випуску, номер кузова НОМЕР_7 , сірого кольору, д.н.з, вартістю 56 230 грн та марки «BMW 1381», 1983 року випуску, номер кузова НОМЕР_9 , червоного кольору, д. н.з. НОМЕР_10 , вартістю 49 380 грн, які зареєстровані за ОСОБА_2 .
Апеляційний суд погодився з висновками місцевого суду щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсації вартості частки автомобілів, зареєстрованих за ОСОБА_2 , оскільки у даному випадку, якщо один із подружжя, який не користується спірним майном, просить суд виплатити йому грошову компенсацію вартості його частки у вказаному майні, згідно з вимогами статей 60, 61, 70, 71 СК України, необхідно присудити відповідну компенсацію за рахунок іншого із подружжя, який цим майном користується, незалежно від його згоди.
Так, враховуючи, що у сторін у спільній власності наявні три автомобілі,                 ОСОБА_1 не довела, що  автомобілем марки BMW 318Сі», 1986 року випуску, об`єм двигуна 1754 куб.см, зареєстрованим на її ім`я, користується ОСОБА_2 , апеляційний суд дійшов висновку, що право приватної власності на вказаний автомобіль, вартістю 70 550 грн, в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, слід визнати за ОСОБА_1 .
Ураховуючи вартість спірних транспортних засобів, які були відчужені ОСОБА_2 без згоди ОСОБА_1 , що становить 1 385 102 грн, вартість двох спірних автомобілів, які підлягають залишенню в особистій власності ОСОБА_2 , що становить 105 610 грн, а також вартість спірного автомобіля, яких необхідно залишити у власності ОСОБА_1 , вартістю 70 550 грн, розмір грошової компенсації, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , становить 710 081 грн (1  385 102 грн/2+((105 610 грн+70 550 грн)/2-70 550 грн)).
Оскільки ОСОБА_1 подала до суду першої інстанції докази понесених судових витрат на правничу допомогу в порядку статті 141 ЦПК України, апеляційний суд вважав за необхідне вирішити питання про стягнення відповідних судових витрат з ОСОБА_2 .
Короткий зміст вимог касаційної скарги, її узагальнені аргументи
11 квітня 2025 року від імені ОСОБА_2 - адвокат Корченюк А. В. подав до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» касаційну скаргу на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2024 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 13 березня                     2025 року, у якій просив їх скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постановах Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц, від 29 липня 2022 року у справі № 495/6578/17, від 09 липня 2021 року у справі № 161/8116/19, від 05 жовтня  2020 року у справі № 607/2905/18, від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, від 25 березня 2020 року у справі № 161/79/18, від 19 січня 2024 року у справі № 910/2053/20, від 28 квітня 2023 року у справі № 924/427/22, тощо (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Також заявник оскаржує судові рішення з передбачених пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України підстав (вказує на порушення судами норм процесуального права, оскільки суди не дослідили належним чином зібрані у справі докази (пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України)).
Касаційну скаргу мотивовано тим, що позивачка не спростувала презумпцію розпорядження спільним майном одним з подружжя за згодою другого з подружжя, що є її процесуальним обов`язком. Зазначає, що три авто BMWX6, Crysler 300, Mercedes-Benz Vitoбули продані під час шлюбу, однак позивачка не довела, що вона не надавала згоди на розпорядження майном та що кошти від продажу майна були витрачені в інтересах сім`ї. Посилається на те, що ним було заявлено клопотання про допит свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , однак суд не вирішив таке клопотання. Вважає, що суд апеляційної інстанції помилково скасував ухвалу місцевого суду про залишення без розгляду заяву позивачки про ухвалення додаткового рішення, яка постановлена з додержанням норм процесуального права.
Відзив на касаційну скаргу 
У травні 2025 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому позивачка посилається на необґрунтованість доводів скарги та законність ухвалених у справі судових рішень. Зазначає, що обов`язок доведення використання коштів в інтересах сім`ї, отриманих від реалізації спільного майна, покладається саме на особу, яка відчужила таке майно без згоди іншого подружжя. Вважає помилковими доводи відповідача про невиклик свідків, оскільки суд першої інстанції задовольнив відповідне клопотання відповідача, однак останній не забезпечив явку свідків, що не є порушенням з боку суду. При цьому показання свідків не могли істотно вплинути на вирішення спорку, оскільки жодних переконливих аргументів щодо необхідності їх допиту відповідач не навів. 
 
Надходження касаційних скарг до суду касаційної інстанції
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Ухвалою Верховного Суду від 01 травня 2025 року відкрито касаційне провадження в указаній справі та витребувано цивільну справу № 686/29950/23 з Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області.
Зазначена справа надійшла до Верховного Суду.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Суд установив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 17 травня 2013 року. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 грудня 2023 року, яке набрало законної сили 16 січня 2024 року, шлюб між сторонами розірвано.
У період шлюбу сторони набули у власність наступні автомобілі:
- «BMW Х6», 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_13 , білого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , вартістю 557 940 грн, який був зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 та був відчужений останнім 14 листопада 2023 року на користь ОСОБА_6 ;
-  «CHRYSLER 300», 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_4 , вартістю 456 802 грн, який був зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 та був відчужений останнім 23 вересня 2023 року на користь ОСОБА_7 ;
- MERCEDES-BENZ VITO 111 CDI», 2004 року випуску, номер кузова НОМЕР_5 , синього кольору, д.н.з. НОМЕР_6 , вартістю 216 820 грн, який був зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 та був відчужений останнім 22 березня 2023 року на користь ОСОБА_4 
- «BMW 3181», 1984 року випуску, номер кузова НОМЕР_7 , сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_8 , вартістю 56 230 грн, який був зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 та перебуває у його володінні;
- «BMW 1381», 1983 року випуску, номер кузова НОМЕР_9 , червоного кольору, д. н.з. НОМЕР_10 , вартістю 49 380 грн, який був зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 та перебуває у його володінні;
- «BMW 3201», 1995 року випуску, номер кузова НОМЕР_11 , сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_12 , вартістю 153 540 грн, який був зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 та був відчужений останнім на користь ОСОБА_8                           08 грудня 2021 року;
- «BMW 318Сі», 1986 року випуску, об`єм двигуна 1754 куб.см, вартістю 70 550 грн, який був зареєстрований за ОСОБА_1 . 
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,  є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Відповідно до вимог частини першої, другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення судів першої в нескасованій його частині, та апеляційної інстанцій ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
Касаційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (частини перша, четверта статті 65 СК України).
Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Відповідно до статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Вирішуючи спори між подружжям про майно, судам необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України), відповідно до частин другої і третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого  з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.
Вартість майна, що підлягає поділу, визначається, виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.
Аналогічний висновок зробив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі                              № 127/7029/15-ц (провадження 61-9018сво18). 
Предметом розгляду судами у цій справі було, зокрема, визнання недійсними правочинів відчуження автомобілів та стягнення компенсації 1/2 їх вартості. 
У вказаній справі судами встановлено, що під час та після розірвання шлюбу відповідач відчужив рухоме майно, яке є спільним майном подружжя, без згоди позивача, тому суди дійшли висновку, що остання має право на грошову компенсацію 1/2 вартості спірних транспортних засобів. Також Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду виснував, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на  спільне майно.
У постанові Верховного Суду від 01 березня 2023 року у справі № 359/10855/19 (провадження № 61-881св23) касаційний суд, встановивши, що спірні автомобілі були відчуженні відповідачем під час перебування сторін у шлюбі без згоди позивача, дійшов висновку про стягнення компенсації вартості 1/2 частки відчуженого рухомого майна.
Судами встановлено, що ОСОБА_2 у період перебування у зареєстрованому шлюб із ОСОБА_1 відчужив спільне сумісне рухоме майно, а саме автомобіль марки BMW Х6», 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , автомобіль марки «CHRYSLER 300», 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_4 , автомобіль марки «MERCEDES-BENZ VITO 111 CDI», 2004 року випуску, номер кузова НОМЕР_5 , синього кольору, д.н.з. НОМЕР_6 , автомобіль марки «BMW 3201», 1995 року випуску, номер кузова НОМЕР_11 , сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_12 , без згоди своєї дружини, оскільки зворотного матеріали справи не містять і відповідач за первісним позовом цього не спростував.
Факт використання коштів, отриманих від продажу спільного майна в інтересах сім`ї, повинен доводити той із подружжя, хто відчужив таке майно без згоди на це іншого подружжя.
Аналогічний висновок висловлений Верховним Судом у постановах                                    від 30 січня 2019 року у справі № 158/2229/16-ц (провадження № 61-19420св18) та від 10 червня 2022 року у справі № 544/856/20 (провадження № 61-21406св21).
Наведене спростовує доводи касаційної скарги про обов`язок позивачки доводити факт використання коштів від реалізації спільного майна не в інтересах сім`ї. 
Верховний Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про те, що отримані від реалізації спірного рухомого майна кошти були витрачені                   в інтересах сім`ї, такі докази відповідач за первісним позовом не надав.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про те, що позивачка має право на стягнення компенсації вартості частки відчуженого майна.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що у володінні ОСОБА_2 перебувають автомобілі марки «BMW 3181», 1984 року випуску, номер кузова НОМЕР_7 , сірого кольору, д.н.з, вартістю 56 230 грн та марки «BMW 1381», 1983 року випуску, номер кузова НОМЕР_9 , червоного кольору, д. н.з. НОМЕР_10 , вартістю 49 380 грн, які зареєстровані за 
ОСОБА_2 .
Колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсації вартості частки автомобілів, зареєстрованих за ОСОБА_2 , оскільки у даному випадку, якщо один із подружжя, який не користується спірним майном, просить суд виплатити йому грошову компенсацію вартості його частки у вказаному майні, згідно з вимогами статей 60, 61, 70, 71 СК України, необхідно присудити відповідну компенсацію за рахунок іншого  із подружжя, який цим майном користується, незалежно від його згоди.
Так, враховуючи, що у сторін у спільній власності наявні три автомобілі,                 ОСОБА_1 не довела, що автомобілем BMW 318Сі, 1986 року випуску, об`єм двигуна 1754 куб.см, зареєстрованим на її ім`я, користується ОСОБА_2 , апеляційний суд дійшов обгрунтованого висновку, що право приватної власності на вказаний автомобіль, вартістю 70 550 грн, в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, слід визнати за ОСОБА_1 .
Ураховуючи вартість спірних транспортних засобів, які були відчужені ОСОБА_2 без згоди ОСОБА_1 , що становить 1 385 102 грн, вартість двох спірних автомобілів, які підлягають залишенню в особистій власності ОСОБА_2 , що становить 105 610 грн, а також вартість спірного автомобіля, яких необхідно залишити у власності ОСОБА_1 , вартістю 70 550 грн, розмір грошової компенсації, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , становить 710 081 грн (1 385 102 грн/2+((105 610 грн+70 550 грн)/2-70 550 грн)).
 
Щодо витрат на оплату послуг адвоката
У касаційній скарзі заявник висловив заперечення щодо скасування судом апеляційної інстанції ухвали першої інстанції, якою залишено без розгляду заяву позивачки про розподіл судових витрат.
З матеріалів справи вбачається, що 30 жовтня 2023 року між ОСОБА_1 та адвокатським бюро «Максима Мілашевського «Ін-Легіс» було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги.
Відповідно до акта виконаних робіт (надання послуг) від 19 лютого 2024 року, АБ «Ін-Легіс» надав, а замовник ОСОБА_1 прийняла юридичні послуги, загальна вартість яких становить 24 000,00 грн.
Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).
Водночас, згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).
У розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі недотримання, на її думку, вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
Встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до суду із запереченнями щодо стягнення витрат на правову допомогу на користь ОСОБА_1 .
В постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17) та від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19) зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином з огляду на вищенаведене колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду апеляційної інстанції, який, надавши оцінку доказам щодо фактично понесених витрат позивача на професійну правничу допомогу, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з урахуванням поданого відповідачем за первісним позовом про стягнення витрат на правничу допомогу, зменшив розміру витрат на професійну правничу допомогу, яка підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2   з 24 000 грн до 12 000 грн.
Аргументи заявника про неврахування висновків Верховного Суду, наведених у касаційній скарзі, є безпідставними, оскільки висновки, зроблені апеляційним судом у цій справі, не суперечать висновкам Верховного Суду, наведеним заявником у касаційній скарзі.
Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, зводяться до незгоди з ними та необхідності здійснення переоцінки встановлених судами фактичних обставин справи, що знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду (стаття 400 ЦПК України).
Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, (провадження № 14-446цс18)).
Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, Верховний Суд не встановив.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційні скарги без задоволення, а судові рішення - без змін.
Оскільки касаційна скарга залишається без задоволення, то відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Корченюк Анатолій Володимирович, залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2024 року в нескасованій судом апеляційної інстанції частині та постанову Хмельницького апеляційного суду від 13 березня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                       О. В. Білоконь
О. М. Осіян
Н. Ю. Сакара