КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  

 

Провадження 33/824/1418/2025                                                                                                           Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ЄУН: 752/21505/24                                                                                                                                 Суддя у І інстанції: Токман Ю.Ф.
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
            2 червня 2025 року                                                                     м. Київ
 
Суддя Київського апеляційного суду                                   Васильєва М.А.
за участю:
захисника                                                                              Конюшка Д.В
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника Конюшка Дениса Борисовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Голосіївськогорайонного суду м. Києва від 20 грудня 2024 року, якою
ОСОБА_1 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Чернігівської області, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, 
В С Т А Н О В И Л А:
   Постановою суду ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що 20 вересня 2024 року о 16.30 год., керуючи транспортним засобом державний номерний знак НОМЕР_2 , у місті Києві по пр. Валерія Лобановського, на вимогу поліцейського відмовився від проходження огляду відповідно до встановленого порядку на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Не погоджуючись з постановою суду, захисник Конюшко Д.Б. в інтересах ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, а також апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду та закрити  провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Щодо поновлення строку, захисник зазначає, що вперше апеляційна скарга була подана 30 грудня 2024 року, тобто, у строк, передбачений законом. Однак, постановою Київського апеляційного суду від 14 січня 2025 року апеляційна скарга повернута захиснику через відсутність документів, що підтверджуються повноваження адвоката на апеляційну інстанцію. Постанова апеляційного суду була надіслана захиснику поштою. Разом з тим, в суді першої інстанції був наданий ордер, Договір про надання правової допомоги, проте, з не зрозумілих причин Договір не був долучений до матеріалів справи, можливо внаслідок помилки та людського фактору. Первинна апеляційна скарга подавалась з урахуванням тих обставин, що у матеріалах справи наявні документи, які підтверджують його повноваження як захисника. Отримавши постанову Київського апеляційного суду, він усунув зазначені у постанові недоліки та одразу подав вдруге апеляційну скаргу. Вважає, що за таких обставин строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню. 
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, посилаючи на положення ст.ст. 7, 9, 245, 251, 252, 266, 280, 287, 294 КУпАП, ст.ст. 8, 62, 129 Конституції України, Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння або перебування  під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою КМУ № 1103 від 17 грудня 2008 року, ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 17 закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», практику Європейського суду з прав людини, апелянт вважає, що суд першої інстанції безпідставно визнав ОСОБА_1  винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки з матеріалів справи вбачається, що в діях останнього відсутній склад означеного адміністративного правопорушення, оскільки ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння. 
 
ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про день, час та місце апеляційного розгляду, до суду апеляційної інстанції не з`явився, будь-яких заяв та клопотань не подавав. 
Зважаючи на позицію захисника, положення ст. 294 КУпАП, апеляційний суд доходить висновку про проведення апеляційного розгляду за відсутності вказаної особи. 
 
Заслухавши доповідь судді, захисника на підтримку клопотання про поновлення строку та апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали, перевіривши доводи клопотання про поновлення строку та апеляційної скарги, слід дійти такого висновку. 
 
Відповідно до частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. 
 
Перевіркою матеріалів встановлено, що у провадженні місцевого суду перебували матеріали у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ч. 1 ст. 130 КУпАП.
29 грудня 2024 року відбувся розгляд справи за участю ОСОБА_1 та його захисника Конюшка Д.Б., за результатами якого  у цей день винесена оскаржувана постанова.
30 грудня 2024 року захисником Конюшком Д.Б. в інтересах ОСОБА_1 до місцевого суду поштовим відправленням подана апеляційна скарга. 
Постановою Київського апеляційного суду від 14 січня 2025 року апеляційна скарга повернута захиснику через відсутність документів, що підтверджуються повноваження адвоката на апеляційну інстанцію, яка у цей же день направлена на електронну адресу як ОСОБА_1 , так і захисника Конюшка Д.Б.
15 січня 2025 року поштовим відправленням захисником Конюшком Д.Б. повторна подана апеляційна скарга та клопотання про поновлення строку. 
При цьому з матеріалів справи встановлено, що захисником при направленні до місцевого суду клопотання про перенесення розгляду справи, призначеного на 25 листопада 2024 року, додатково долучені інші клопотання, в одному з яких зазначений Договір про надання правової допомоги, який відсутній у матеріалах справи, як і відсутній акт про не направлення такого документу.  
Наведені обставини не спростовують доводів клопотання про поновлення строку,  а тому  слід дійти висновку про поважність причин пропуску захисником Конюшком Д.Б. строку на апеляційне оскарження постанови суду та поновлення  такого строку, який пропущений з поважних причин.
 
            Що стосується доводів апеляційної скарги, то апеляційний суд доходить такого висновку.
 
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.
             Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП.
 
Згідно з положеннями ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Згідно з п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
За змістом положень ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого,  зобов`язаний:
- виконувати розпорядження поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;
- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.
Відповідно до ч. 6 ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Процедура направлення поліцейськими водія для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння визначена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (із змінами).
 На виконання вказаної постанови Кабінету Міністрів України з метою створення нормативно-правового підґрунтя діяльності патрульної поліції та закладів охорони здоров`я наказом МВС України та МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 затверджена Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція).
Згідно з п. 2 Інструкції про порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року  № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Вказаною Інструкцією визначено, що ознаками алкогольного сп`яніння є:
•           запах алкоголю з порожнини рота;
•           порушення координації рухів;
•           порушення мови;
•           виражене тремтіння пальців рук;
•           різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;
•           поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Розділу 1 Інструкції).
Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:
•           наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);
•           звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;
•           сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;
•           почервоніння обличчя або неприродна блідість (п. 4 Розділу 1 Інструкції)
Відповідно до п. 12 розділу II Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті   4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Згідно з п. 9 розділу ІІ вказаної Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
 
Таким чином, встановивши, що є підстави вважати, що особа, яка керує таким засобом, перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або з ознаками  такого  стану, передбаченими п. 3, п. 4 Розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поліцейський зобов`язаний  висунути такій особі вимогу про проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, і така особа підлягає огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. 
 
За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ст. 130 КУпАП.
 
Підсумовуючи наведене, для притягнення особи, яка керує транспортним засобом, до адміністративної відповідальності за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння необхідно встановити, що особа керувала транспортним засобом, у такої особи виявлені ознаки наркотичного сп`яніння,  встановлення яких є підставою для проведення відповідного огляду на стан сп`яніння, та така особа відмовилась від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння.
 
Апеляційним переглядом установлено, що суддя місцевого суду при розгляді справи про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 виконав вимоги ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП та правильно застосував норми матеріального права. 
 
З матеріалів справи та змісту оскаржуваної постанови встановлено, що суд першої інстанції,  заслухавши:
-  пояснення ОСОБА_1 ,  який вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав; 
- захисника Конюшка Д.Б., який просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, вказавши що ОСОБА_1 у квітні 2024 року вже проходив огляд на стан наркотичного сп`яніння, результат якого виявився негативним; що під час зупинки 20 вересня 2024 року працівники патрульної поліції не повідомили ОСОБА_1 , які саме ознаки наркотичного сп`яніння у нього виявлено, а тому у ОСОБА_1 не було підстав виконувати вимогу щодо проходження медичного огляду, а наявність у базі «Армор» відомостей про складання відносно ОСОБА_1 протоколу за ст. 130 КУпАП, не є підставою для повторного направлення водія на медичний огляд; що поведінка ОСОБА_1 під час його зупинки була викликана його станом здоров`я та тим, що він поспішав відвезти хвору собаку до лікаря;
дослідивши:
   - протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 133225 від 20 вересня 2024 року, відповідно до якого ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, на вимогу поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому порядку відмовився; картку обліку адміністративного правопорушення; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; 
- витяг з бази «Армор» з інформацією щодо ОСОБА_1 , 
- копії медичних документів щодо стану здоров`я ОСОБА_1 , 
- відеозапис з нагрудної камери поліцейського на підтвердження зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин,
суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Суд вказав, що за результатами перегляду в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, був зупинений працівниками поліції. Під час спілкування з ОСОБА_1 працівник поліції повідомив, що вбачає у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, а саме його поведінка, що не відповідає обстановці, у зв`язку з чим звернувся з вимогою до ОСОБА_1 пройти медичний огляд у встановленому порядку. Незважаючи на роз`яснення ОСОБА_1 , що за відмову від медичного огляду передбачена адміністративна відповідальність, на неодноразові вимоги пройти огляд ОСОБА_1 свідомо відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При цьому, перевіряючи доводи сторони захисту, що ОСОБА_1 не перебував у стані сп`яніння, у квітні місяці проходив медичний огляд та що йому необхідно було терміново відвезти собаку до лікаря, суд наголосив, що наведені обставини не звільняють ОСОБА_1 від обов`язку під час керування транспортним засобом виконувати вимоги ПДР, у тому числі п. 2.5 ПДР.
 
У суді апеляційної інстанції захисник підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив постанову місцевого суду щодо ОСОБА_1 скасувати, як таку, що прийнята у зв`язку з неповним дослідженням усіх доказів у справі, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Однак, всупереч доводам апеляційної скарги невиконання ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, доводиться доказами у справі, дослідженими як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду, зокрема, відеозаписом подій, якими зафіксовано, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 зупиняється працівниками поліції за допомогою спеціальних сигналів; водія повідомляють працівники поліції про те, що він небезпечно їздить по дорозі; що водія зупиняли через те, що він на автомобілі трохи не «підрізав»  автомобіль патрульної поліції, який їхав у своїй смузі руху, не надав йому дорогу при наявності відповідного знаку. Водій відповідає, що у нього собака в багажнику, яку він везе до ветеринару. Працівник поліції говорить водію, що вбачає у нього ознаки наркотичного сп`яніння, та чи погоджується він пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі. Водій, який є ОСОБА_1 , заперечує, наголошуючи, що у нього собака при смерті, яку він везе до ветеринара; що у нього вже була така ситуація, коли його зупиняли працівники патрульної поліції і теж пропонували пройти огляд; що він інвалід ІІ групи; що він не сприймає вже працівників поліції не фізично, ні психологічно.  На повторну вимогу пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, ОСОБА_1 відмовився. Працівник поліції роз`яснює ОСОБА_1 наслідки відмови від такого огляду. Проте, ОСОБА_1 відмовляється від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, висловлюючись образливо на адресу працівників поліції. На відеозаписах також зафіксовано складання протоколу про адміністративне правопорушення, інших документів, роз`яснення ОСОБА_1 про його відсторонення, тощо. 
 
Таким чином, з дослідженого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 зазначались ознаки наркотичного сп`яніння, які були виявлені працівником поліції, висувалась вимога пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, роз`яснювались наслідки відмови від такого проходження, а також ОСОБА_1 був попереджений про відсторонення від керування автомобілем та про передачу керування автомобілем тверезому водію.
 
Наявні у справі докази є належними, допустимими та достовірними, здобуті з додержанням процесуальної процедури, об`єктивно узгоджуються між собою, а тому суддя місцевого суду обґрунтовано поклав досліджені докази в основу своїх висновків про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,  за встановлених судом обставин. 
 
            Доводи захисника  про те, що за досліджуваних подій ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а працівниками поліції порушені вимоги ст. 266 КУпАП,   суд апеляційної інстанції вважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки особа, яка керує транспортним засобом, повинна знати не тільки свої права відповідно до положень Правил дорожнього руху України, а й свої обов`язки, у тому числі й обов`язок, передбачений п. 2.5 Правил дорожнього руху, відповідно до приписів якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що, у свою чергу, утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
            Отже, під час апеляційного розгляду не встановлено обставин, які б доводили позицію сторони захисту про безпідставне притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Висновки судді місцевого суду в оскаржувані постанові про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, всупереч доводів апеляційної скарги, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на належних і допустимих у розумінні ст. 251 КУпАП доказах, а тому немає передбачених законом  підстав для скасування судового рішення і закриття провадження у справі згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як про це просить апелянт.
 
   Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що у мотивувальній частині постанови при викладенні фактичних обставин адміністративного правопорушення допущена описка про те, що ОСОБА_1 на вимогу працівників поліції відмовився від проходження в установленому законом порядку від огляду на стан алкогольного, а не наркотичного сп`яніння. Зміна у цій частині постанови місцевого суду жодним чином не впливає на правильність прийнятого судом першої інстанції, яким встановлено, що 20 вересня 2024 року о 16.30 год., керуючи транспортним засобом державний номерний знак НОМЕР_2 , у місті Києві по пр. Валерія Лобановського, на вимогу поліцейського відмовився від проходження огляду відповідно до встановленого порядку на стан наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, і саме такі обставини доведені сукупністю досліджених у справі доказів. 
 
Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП. 
 
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга захисника  задоволенню не підлягає.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника Конюшка Дениса Борисовича в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.
 
В порядку ст. 294 КУпАП постанову Голосіївськогорайонного суду м. Києва від 20 грудня 2024 року щодо ОСОБА_1   за ч. 1 ст. 130 КУпАП - змінити в частині викладення фактичних обставин вчинення адміністративного правопорушення, визнавши ОСОБА_1 винуватим у відмові  проходження у встановленому законом порядку на вимогу поліцейського  огляду на стан наркотичного сп`яніння. 
 
            В іншій частині постанову залишити без змін.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

            Суддя  
Київського апеляційного суду                                                        М.А.Васильєва