Дата документу 12.08.2025 Справа № 333/5381/25

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ЄУН 333/5381/25                                                        Головуючий у І інстанції: Варнавська Л.О.
Провадження № 22-ц/807/1488/25                 Суддя-доповідач: Поляков О.З.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
12 серпня 2025 року         м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
Головуючого:                                                                Полякова О.З.,
суддів:                                                                        Кухаря С.В.,
                                                                               Трофимової Д.А.,
секретар: Бєлова А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 червня 2025 року про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа – Департамент адміністративних послуг Запорізької міської ради,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2025 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.
В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 на підставі протоколу № 7 загальних зборів учасників ТОВ «КУСАКА» акта прийому-передачі, посвідчених 02.06.2023 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк I.I. за №№ 1576-1577, 1578-1579, належить житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Право власності на зазначений житловий будинок було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідним витягом М 336701314 від 23.06.2023, де зазначена загальна площа житлового будинку 167,6 кв.м, житлова - 36,3 кв.м.
При виході заявниці з товариства як його учасника у вищевказаних документах було неправильнозазначено загальну та житлову площі житлового будинку, у зв`язку з допущеною помилкою при виготовленні технічної документації на житловий будинок. Так, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно були внесені відомості про технічні характеристики житлового будинку на підставі технічного паспорта № ЗП/114/2017, виготовленого ПП «Міжрегіональний центр технічної інвентаризації» 23.11.2017. 
Проте, у зв`язку з допущеною помилкою при підрахунку площі житлового будинку згідно з Інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001, 14.07.2021 складено новий технічний паспорт на житловий будинок з урахуванням відповідних виправлень (загальна площа житлового будинку становить 36,3 кв.м, житлова - 22,7 кв.м), про що було складено відповідний акт № ЗП/114/2017 від 14.07.2021.
18.04.2025 ОСОБА_1 звернулася до територіального відділення ЦНАП разом з підтверджуючими документами та квитанцією про сплату адміністративного збору з заявою про виправлення помилки у відомостях про технічні характеристики житлового будинку. 
Державним реєстратором прав на нерухоме майно департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради Андросенко А.О. ухвалене рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 78476117 від 18.04.2025. 
Вказане рішення реєстратора не містить в собі відомостей, ані кому відмовлено в проведенні реєстраційних дій, ані адреси об`єкта нерухомого майна, щодо якого приймалося рішення, у зв`язку з чим 24.04.2025 заявниця звернулася до департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради з заявою про надання роз`яснень.
Листом департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради № С-084  від 01.05.2025 ОСОБА_1 повідомлено, що рішення реєстратора за своєю формою відповідає вимогам законодавства, а також про неможливість здійснити реєстраційні дії з причини того, що виправлений технічний паспорт на житловий будинок виготовлений після державної реєстрації прав в Державному реєстрі речових прав.
Після отримання листа, заявниця повторно звернулася до департаменту з питанням, чи оспорює департамент її право власності на вказаний житловий будинок, і отримала відповідь Департамент адміністративних послуг Запорізької міської ради № С-101 від 27.05.2025, у якій зазначено, що департамент не наділений повноваженнями щодо встановлення або оспорення прав власності, а виконує функції, визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Отже, існує невідповідність даних про загальну та житлову площі житлового будинку, зазначених у витязі з Державного реєстру речових прав № 336701314 від 23.06.2023, протоколі № 7 загальних зборів ТОВ «КУСАКА» від 02.06.2023, акті прийому-передачі від 02.06.2023 та у технічному паспорті № ЗП/114/2017, виготовленому Г]П «Міжрегіональний центр технічної інвентаризації» 14.07.2021. 
У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 вийшла зі складу засновників юридичної особи і вже не є її учасником, і в товаристві вже зареєстровані відповідні зміни, внести зміни до протоколу № 7 загальних зборів ТОВ «КУСАКА» від 02.06.2023 та акту прийому-передачі від 02.06.2023 або отримати нові примірники цих документів з правильним зазначенням площі житлового будинку не є можливим.
ОСОБА_1 зазначала, що без встановлення такого факту неможливо визначення ринкової вартості та проведення правильної експертної оцінки житлового будинку, оскільки така оцінка враховує загальну площу об`єкта для визначення його вартості, що у свою чергу впливає на нарахування податків та зборів, страхування житла, а також відшкодування можливих збитків, загроза яких існує з огляду на щоденні обстріли з боку держави-терориста під час російської агресії.
Посилаючись на означені обставини, ОСОБА_1 просила суд встановити факт належності їй житлового будинку загальною площею 36,3 кв.м., житловою площею 22,7 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі протоколу № 7 загальних зборів учасників ТОВ «КУСАКА» акта прийому-передачі, посвідчених 02.06.2023 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І. за №1576-1577, 1578-1579.
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 червня 2025 року відмовлено у відкритті провадження за заявою.
Не погоджуючись із вищезазначеною ухвалою суду,  ОСОБА_1  подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 червня 2025 року, а справу направити до суду першої інстанції для відкриття провадження за її заявою.
В обґрунтування апеляційної скарги, повторюючи доводи своєї заяви, ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив їй у відкритті провадження у справі, обґрунтувавши це існуванням спору про право, оскільки такий спір насправді відсутній. 
У цьому випадку рішення суду про встановлення факту слугуватиме свого роду виправленням помилки у правовстановлюючому документі в силу своєї обов`язковості для виконання всіма без винятку фізичними та юридичними особами на території України.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
У судовому засіданні представник ОСОБА_1 – адвокат Ткаченко Д.С. наполягав на задоволенні апеляційної скарги, скасуванні оскаржуваної ухвали та направленні справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, доводи представника заявниці, перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на таке.
За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.
Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам оскаржувана ухвала суду відповідає.
Відмовляючи у відкритті провадженні у справі, суд першої інстанції виходив з того, що заявниця просить встановити факт належності їй житлового будинку, тобто, фактично, визнати її право власності на цей житловий будинок, що не може бути розглянуто в окремому провадженні, оскільки вбачається спір про право.
Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на таке.
За частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до пункту 7 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, перелік яких визначений частиною першою статті 315 ЦПК України.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 30 травня 2022 року у справі № 443/398/15-ц (провадження № 61-15275св21).
Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Отже, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли провадження у справі вже відкрито - закриває провадження в ній.
Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяв про встановлення факту, що має юридичне значення у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.
У своїх заяві ОСОБА_1 просила суд встановити факт належності їй житлового будинку загальною площею 36,3 кв.м., житловою площею 22,7 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі протоколу № 7 загальних зборів учасників ТОВ «КУСАКА» акта прийому-передачі, посвідчених 02.06.2023 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І. за №1576-1577, 1578-1579, що фактично є вимогою про визнання права власності на житловий будинок.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що ця заява не може бути розглянута судом в порядку окремого провадження, оскільки фактично заявниця просить визнати її право власності на житловий будинок, тому розглядати таку вимогу слід у порядку позовного провадження.
Тож доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону і підстави для її скасування відсутні.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду ухвалена з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні, у зв`язку з чим, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 червня 2025 року– без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 –залишити без задоволення.
Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 червня 2025 року– залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 20 серпня 2025 року.

Головуючий:

Судді: