УХВАЛА

18 серпня 2025 року
м. Київ

справа №420/14982/21
адміністративне провадження №К/990/33786/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Гриціва  М.  І.,
суддів: Коваленко Н. В., Стеценка  С.  Г.

перевірив касаційну скаргу Приватного підприємства «РЕТРОГРАД-ПЛЮС» (далі ? Підприємство) на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2025 року у справі за позовом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради (далі - Управління) до Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_1 , про скасування містобудівних умов та обмежень для проєктування об`єкта будівництва, і
ВСТАНОВИВ:
Управління звернулося до суду з позовом, у якому просило скасувати містобудівні умови та обмеження для проєктування об`єкта будівництва №  01-07/347 від 07 вересня 2020 року на «Реконструкція павільйону, який розміщений внутрішньоквартально, без зміни геометричних розмірів фундаменту в плані, з внутрішнім переплануванням та улаштуванні додаткових приміщень в межах фундаментів, з реконструкцією існуючого вхідного вузла та улаштування додаткового вхідного вузла з улаштуванням вхідних груп до них, з пристосуванням під житлові приміщення», які видані ОСОБА_1 .
Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 17 травня 2022 року позовні вимоги задовольнив.
ОСОБА_1 не погодилася з рішенням суду першої інстанції і подала апеляційну скаргу.
П`ятий апеляційний адміністративний суд постановою від 10 липня 2024 року скасував рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 травня 2022 року та ухвалив нове рішення, яким позовні вимоги задовольнив частково. Скасував містобудівні умови та обмеження для проєктування об`єкта будівництва «Реконструкція павільйону, який розміщений внутрішньоквартально, без зміни геометричних розмірів фундаменту в плані, з внутрішнім переплануванням та улаштуванні додаткових приміщень в межах фундаментів, з реконструкцією існуючого вхідного вузла та улаштування додаткового вхідного вузла з улаштуванням вхідних груп до них, з пристосуванням під житлові приміщення», які затверджені наказом Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради від 07 вересня 2020  року №01-07/347, та видані ОСОБА_1 
ОСОБА_1 не примирилась з рішенням суду апеляційної інстанції і подала касаційну скаргу.
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 24 листопада 2024 року відмовив у відкритті касаційного провадження.
16 травня 2025 року Підприємство також подало апеляційну скаргу на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 травня 2022 року.
Вимоги апелянт мотивував тим, що 06 січня 2022 року на підставі Договору про передачу авторських прав №  06-01/22 Підприємство набуло всі майнові і немайнові права, пов`язані зі створенням і використанням науково-проєктної документації: «Реконструкція павільйону, який розміщений внутрішньоквартально, без зміни геометричних розмірів фундаменту в плані, з внутрішнім переплануванням та улаштуванні додаткових приміщень в межах фундаментів, з реконструкцією існуючого вхідного вузла та улаштування додаткового вхідного вузла з улаштуванням вхідних груп до них, з пристосуванням під житлові приміщення. Протягом 2022-2024 років Підприємство виконало роботи щодо проєктної документації на цей об`єкт будівництва, однак ОСОБА_1 відмовилася їх оплатити з посиланням на встановлені судом у цій справі порушення чинного законодавства під час розроблення проєктної документації. Зазначив, що висновки суду про незаконність спірних містобудівних умов та обмежень презюмують незаконність виконаного проєктантом містобудівного розрахунку, на підставі якого розроблені містобудівні умови та обмеження, та проєктної документації, яка розроблялась на підставі таких умов та обмежень. Наслідком таких висновків є не лише відмова у проведенні розрахунків, а й безумовна підстава для притягнення апелянта до відповідальності.
Щодо законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції Підприємство зазначило, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки правилам статей 2, 5 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та під час вирішення справи помилково не зважив на те, що Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради не має повноважень (компетенції) на звернення з цим адміністративним позовом. Гадає також, що суд хибно проігнорував те, що в контексті спірної ситуації, коли відносно містобудівних умов та обмежень дотримані вимоги в частині зазначення необхідних відомостей щодо об`єкта будівництва, зокрема й у випадку реконструкції об`єкта будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів фундаментів в плані, не потребується підтвердження права власності чи користування земельною ділянкою.
П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 26 травня 2025 року відмовив у відкритті апеляційного провадження на підставі статті 323 КАС України. Суд виходив з того, що апеляційна скарга подана на судове рішення, яким не вирішувалось питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки особи, яка звернулась із скаргою. Такі обставини апелянт не обґрунтував і в апеляційній скарзі, а щодо доводів про відповідність містобудівних умов та обмежень чинному законодавству та наявність повноважень Управління на звернення з цим адміністративним позовом, то їм була надана правнича оцінка під час вирішення справи по суті.
Підприємство не погодилося з ухвалою суду апеляційної інстанції і 25 червня 2025 року подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить її скасувати. 
Колегія суддів перевірила наведене в касаційній скарзі обґрунтування, дослідила додані до скарги матеріали і дійшла висновку про таке.
Частина третя статті 3 КАС України передбачає, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 328 цього Кодексу учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Частина друга статті 328 цього Кодексу встановлює, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Частина третя цієї самої статті цього Кодексу передбачає, що в касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Відповідно до частини першої статті 332 КАС України після реєстрації касаційної скарги і передання її судді-доповідачу у строки, передбачені правилами цієї частини статті, останній з`ясовує, чи касаційна скарга оформлена відповідно до вимог встановлених статтею 330 цього Кодексу, , а якщо ні, то чи є підстави для застосування правил статті 169 цього Кодексу.
Частина друга статті 332 КАС України встановлює, що касаційна скарга залишається без руху також у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. .
За статтею 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. 
Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу (незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга прокурора, суб`єкта владних повноважень подана після спливу одного року з дня складення повного судового рішення, крім випадків подання касаційної скарги суб`єктом владних повноважень у справі, про розгляд якої він не був повідомлений або до участі в якій він не був залучений, якщо суд ухвалив рішення про його права та/або обов`язки).
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржник у строк, визначений судом, не подав заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.;
Відповідно до вимог частин четвертої, п`ятої цієї статті 330 КАС України до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору, а якщо касаційна скарга подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення від сплати судового збору.
Скаржник судового збору не сплатив, з аргументованим проханням оптимізувати його сплату не звертається, документи, які би містили підстави для звільнення її від сплати цього платежу, не долучає.
Частина перша статті 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI) встановлює, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
На підставі підпункту 5 частини третьої статті 4 Закону № 3674-VI за подання касаційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
За статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на 01 січня 2025 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 3 028 грн.
Відповідно до частини третьої статті 4 Закону № 3674-VI, у разі подання до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Отже, ставка судового збору, що підлягає сплаті за звернення з цією касаційною скаргою, становить 2 422 грн 40 коп. (3 028 * 0,8 = 2 422 грн 40 коп.).
Судовий збір необхідно сплатити за такими реквізитами: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/Печерс.р-н/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.); номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007; код класифікації доходів бюджету: 22030102; призначення платежу: 101 ____(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ____ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ____ (Дата оскаржуваного рішення) по справі _____ (Номер справи), ВЕРХОВНИЙ СУД (назва суду, де розглядається справа).
Скаржник не заперечує, що звертається до суду з касаційною скаргою несвоєчасно, тому й клопоче про поновлення строку на касаційне оскарження, оскільки вважає, що пропуск строку стався з поважних причин. 
Щодо цього пояснює, що за наслідками апеляційного розгляду апеляційної скарги Підприємства П`ятий апеляційний адміністративний суд свою ухвалу виніс 26 травня 2025 року про  відмову у відкритті апеляційного провадження. 25 червня 2025 року, тобто з дотриманням встановленого процесуальним законом тридцятиденного строку, Підприємство подало касаційну скаргу на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2025 року.
Верховний Суд ухвалою від 15 липня 2025 року повернув цю касаційну скаргу її автору, оскільки вона не відповідала вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України ? у касаційній скарзі не були викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку. 
10 серпня 2025 року через систему «Електронний суд» Підприємство на загальних підставах подало нову касаційну скаргу.
Автор скарги [фактично] просить зважити на продемонстроване Підприємством добросовісне ставлення до реалізації права на касаційне оскарження та на затрату певного, об`єктивно необхідного часу для того, аби на підставі ретельного аналізу значного масиву судової практики викласти аргументи нової касаційної скарги на виконання вимог ухвали касаційного суду про повернення первинної касаційної скарги. Просить також взяти до уваги прописані в Основному Законі та КАС України гарантії забезпечення права на касаційне оскарження, на сталу практику Європейського суду з прав людини. Відтак просить визнати описані обставини поважними причинами для поновлення строку на касаційне оскарження.
Утім окреслені скаржником причини пропуску строку не містять посилань на певні об`єктивні чинники (фактори), які своєю непереборністю завадили скаржнику вчасно подати касаційну скаргу. Фактично скаржник не зазначає таких причин, а лише певним чином намагається пояснити мотиви (спонуки) свого запізнілого звернення до суду з новою касаційною скаргою.
Описані обставини розкривають причини неможливості прийняття судом касаційної скарги Підприємства про перегляд судових рішень і заразом показують дії для виправлення ситуації, пов`язаної з недотриманням строку звернення до касаційного суду та зі (не)сплатою судового збору. Зокрема, скаржник має назвати інші поважні, вагомі, дієві підстави (причини), через які відбулося несвоєчасне подання касаційної скарги, а також надати документ на підтвердження сплати судового збору або документи / докази, які б були (можуть бути) вагомими підставами для оптимізації чи навіть для звільнення від сплати цього платежу.
Відповідно до частини другої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються правила статті 169 цього Кодексу.
Приписи цих статей визначають, що суддя, коли виявить, що касаційна скарга подана без додержання встановлених вимог, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, у якій зазначаються недоліки скарги, встановлюється спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення даної ухвали.
Отож, з огляду на викладені вище обставини та міркування, на виконання вимог частини другої статті 332 та статті 169 КАС України касаційну скаргу треба залишити без руху і надати скаржнику Приватному підприємству «РЕТРОГРАД-ПЛЮС» строк для усунення її недоліків (вад).
За правилами частини шостої статті 332 цього Кодексу питання про залишення касаційної скарги без руху вирішується колегією суддів у складі трьох суддів не пізніше двадцяти днів з дня надходження касаційної скарги. . 
Касаційна скарга буде повернута скаржнику, якщо він не усуне її недоліки протягом установленого строку (пункт 1 частини четвертої статті 169 КАС України).
Керуючись статтями 169, 330, 359, частинами другою, шостою статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання Приватного підприємства «РЕТРОГРАД-ПЛЮС» про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26  травня 2025 року у справі № 420/14982/21 відмовити.
Касаційну скаргу Приватного підприємства «РЕТРОГРАД-ПЛЮС» на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2025 року у справі за позовом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_1 про скасування містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, залишити без руху.
Надати скаржнику Приватному підприємству «РЕТРОГРАД-ПЛЮС» десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків, зазначених у її мотивувальній частині.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                          М. І. Гриців
Судді                                                                                                              Н.  В. Коваленко
                                                                                                              С. Г. Стеценко