УХВАЛА
17 червня 2025 року
м. Київ
справа № 234/17579/21
провадження № 51-1750ск25
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду 
у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 ,
встановив:
Ухвалою Верховного Суду від 12 травня 2025 року касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 через її невідповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) залишено без руху і встановлено п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі, з дня отримання нею копії вказаного судового рішення. При цьому в ухвалі засудженій було роз`яснено, що у разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.
У межах наданого строку засуджена ОСОБА_4  повторно звернувся до суду 
з касаційною скаргою, однак недоліки, зазначені в ухвалі Верховного Суду від 12 травня 2025 року, не усунула.
За п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції.
Згідно ч. 3 ст. 33 КПК кримінальне провадження у касаційній інстанції здійснює Верховний Суд, однак всупереч зазначеним вимогам закону касаційна скарга засудженої ОСОБА_4 , як і попереднього разу, адресована до Верховного Суду України.
Крім того, п. 3 ч. 2 ст. 427 КПК передбачено, що у касаційній скарзі необхідно зазначити судові рішення, що оскаржуються. 
Як убачається з касаційної скарги, засуджена не конкретизує у вступній її частині, які саме судові рішення вона оскаржує, при тому, що зі змісту скарги незрозуміло, якого саме суду (першої чи апеляційної інстанції) стосуються наведені нею положення на обґрунтування незаконності постановленого судового рішення. При цьому із прохальної частини касаційної скарги знову неможливо зрозуміти, про скасування якого саме судового рішення порушено питання.
Крім цього, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, засуджена
у касаційній скарзі, як і попереднього разу, не наводить конкретних порушень, допущених судом апеляційної інстанції під час постановлення ухвали апеляційного суду, як підстав, визначених ч. 1 ст. 438 КПК, для її скасування із урахуванням положень 
статей 412-414 КПК. Натомість засуджена у касаційній скарзі знову посилається 
на неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Також відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Однак вимоги засудженої про скасування судового рішення та призначення нового розгляду в суді першої чи апеляційної інстанції, як і попереднього разу, є неконкретними, альтернативними та такими, що не узгоджуються з наведеними положеннями ст. 436 КПК. Із наведених засудженою вимог знову незрозуміло, яке саме судове рішення вона просить скасувати.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа 
не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Враховуючи вказані положення КПК, колегія суддів уважає, що касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 слід повернути особі, що її подала, з усіма доданими до неї матеріалами.
Згідно з ч. 4 ст. 429 КПК, повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Повернути засудженій ОСОБА_4 її касаційну скаргу з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                                   ОСОБА_3