ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/2569/24  Номер провадження 22-ц/814/1535/25	Головуючий у 1-й інстанції Должко С. Р.  Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді: Одринської Т.В., 
суддів: Дряниці Ю.В., Карпушина Г.Л., 
за участю секретаря: Ракович Д.Г., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Загрунівського старостинського округу Зіньківської міської ради Полтавської області про визнання права власності на земельну частку (пай)
за апеляційною скаргою Зіньківської міської ради Полтавської області на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 30 грудня 2024 року,
В С Т А Н О В И В :
У грудні 2024 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив визнати за ним право власності на земельну частку (пай) розміром 5.11 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж в натурі, розташованої в КСП ім. Фрунзе село Загрунівка Зіньківського району Полтавської області, що належав померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ПЛ №0041979, виданого Зіньківською державною районною адміністрацією 30.08.1996 року на підставі розпорядження голови Зіньківської райдержадміністрації від 02.08.1996 р. №323, зареєстрованого 10.10.1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №479.
Позов обгрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його двоюрідна баба по батьковій лінії - ОСОБА_2 , а його батьку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який фактично прийняв після неї спадщину та помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 була рідною тіткою.
Згідно ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на час смерті ОСОБА_2 визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, отже мій батько ОСОБА_3 прийняв спадщину після покійної ОСОБА_2 (даний факт встановлено рішенням Зіньківського районного суду від 22.04.2024 року).
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина у вигляді земельної частки (паю) розміром 5,11 умовних кадастрових га без визначення меж в натурі, що перебували у колективній власності КСП ім. Фрунзе с. Загрунівка Зіньківського району Полтавської області, посвідчених сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ПЛ №0041979, виданого 30.08.1996 року Зіньківською райдержадміністрацією та зареєстрованого 10.10.1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №479.
Звернувшись до Зіньківської державної нотаріальної контори з метою оформити спадщину на вищевказану земельну частку (пай) нотаріус відмовив у видачі свідоцтва, оскільки на день смерті ОСОБА_2 діяв ЦК України 1963 року в якому рідні племінники та двоюрідні внуки до кола спадкоємців не включені. 
Вказував, що підтвердження його права на земельну частку (пай) після померлої двоюрідної баби ОСОБА_2 , надасть змогу реалізувати в подальшому свої права та інтереси, отримати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, укласти договір оренди земель сільськогосподарського призначення, тощо.
Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 30 грудня 2024 року позов задоволено.
Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на земельну ділянку (пай) розміром 5.11 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж в натурі, розташованої в КСП ім. Фрунзе село Загрунівка Зіньківського району Полтавської області ,що належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ПЛ № 0041979, виданого Зіньківською державною районною адміністрацією 30.08.1996 року на підставі розпорядження голови Зіньківської райдержадміністрації від 02.08.1996 року № 323 зареєстрованого 10.10.1996 року в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 479.
Рішення суду мотивовано тим, що позивач є спадкоємцем майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , тобто до нього перейшли усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.
Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила Зіньківська міська рада, представник просив скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви у повному обсязі.
Апеляційну скаргу обгрунтовано тим, що суд не дослідив факт того, що Загрунівський старостинський округ виконавчого комітету Зіньківської міської ради не є окремою юридичною особою, а отже не може бути відповідачем по справі.
Вказано, що права Загрунівського старостату не могли бути порушені, адже винесене рішення порушує права Зіньківської міської ради, яка є розпорядником даної земельної ділянки, про яку йде мова в позовній заяві.
Зазначено, що родичі позивача, які вказані в позовній заяві, померли до 2004 року, тому у визначенні кола спадкоємців необхідно керуватися Цивільним кодексом УРСР 1963 року. У ст. 524 ЦК УРСР указано, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.
Суд не дослідив, що у матеріалах позовної заяви немає документально підтверджених відомостей про наявність чи відсутність заповіту, який міг складатися ОСОБА_2 за життя. 
Крім того, представник міської ради послався на те, що потрібно врахувати строки позовної давності, адже позивач ОСОБА_1 в позовній заяві не аргументував чому він протягом 22 років не звертався до суду про визнання права на спадкування земельної частки (пай), що належала, згідно сертифікату серія ПЛ № 0041979 ОСОБА_2 .
У відзиві ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення – без змін.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла двоюрідна баба по батьковій лінії ОСОБА_2 , що підтверджується актовим записом про смерть №18 від 01.12.1997 року .
Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 22.04.2024 року встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженцем та жителем м. Зіньків, Полтавського району, Полтавської області та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 в селі Загрунівка, Полтавського (Зіньківського) району, Полтавської області, в тому що вона дійсно являлася двоюрідною бабусею ОСОБА_1 (рідною сестрою його бабусі - матері батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ), а його батьку, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю села Загрунівка, Полтавського (Зіньківського) району, Полтавської області, який фактично прийняв після неї спадщину та помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 була рідною тіткою ( а.с.5-7).
Після її смерті відкрилася спадщина на її спадкове майно. До складу якого окрім всього іншого входить земельна частка (пай) сільськогосподарського призначення, розміром 5,11 умовних кадастрових гектари що перебувала у колективній власності КСП ім. Фрунзе с. Загрунівка Зіньківського району Полтавської області право власності на яку посвідчене сертифікатом на право на земельну частку пай серії ПЛ № 0041979 виданого 30.08.1996 року на ім`я ОСОБА_2 спадкоємцем якої був ОСОБА_3 , який спадщину прийняв, але не оформив належним чином своїх спадкових прав.
Заповідального розпорядження на випадок своєї смерті ОСОБА_2 не складала. Позивач по справі, двоюрідний внук померлої є спадкоємцем всього належного їй майна. Інших спадкоємців ні за заповітом, ні за законом не має.
Під час звернення позивача до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав на земельну частку (пай) йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 діяв ЦК України 1963 року згідно якого рідні племінники та двоюрідні внуки до кола спадкоємців не включені.
При вирішенні спору, суд прийняв до уваги те, що відповідачем визнано позов, та це не порушує прав та інтересів інших осіб.
Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 14 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 1 ст. 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідачем є особа, на яку вказує позивач як на порушника своїх прав.
На відміну від позивача відповідач - це особа, яка, на думку позивача або відповідного уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача.
Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.
Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (пункт 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.
Відповідно до ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.
Тобто, саме позивач, звертаючись з позовом до суду, визначає коло відповідачів та визначає предмет та підстави позову.
Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
Тобто, залучення у справі співвідповідача і заміна неналежного відповідача належним можливі лише за клопотанням позивача на певній стадії процесу, а саме, до закінчення підготовчого провадження у справі.
Апеляційним судом встановлено, що згідно зі ст. 11 ЗУ «Про адміністративно-територіальний устрій», п. 6-1 Прикінцевих положень ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» Загрунівська сільська рада була приєднана до Зіньківської міської ради та змінила назву на Загрунівський старостинський округ Зіньківської міської ради та перестала існувати як окрема юридична особа.
Таким чином Загрунівський старостинський округ виконавчого комітету Зіньківської міської ради не є окремою юридичною особою, а отже не може бути відповідачем по справі.
Ухвалюючи рішення про визнання права власності на земельну частку (пай), суд першої інстанції не звернув на вказане увагу та фактично порушив права та обов`язки Зіньківської міської ради Полтавської області.
Згідно п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
За вказаних обставин колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги та приходить до висновку про невірне вирішення спору з підстав залучення позивачем неналежного відповідача по справі.
Враховуючи, що в матеріалах справи відсутня заява позивача про заміну неналежного відповідача, а пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні таких позовних вимог, колегія суддів доходить висновку про ухвалення нового рішення в справі про відмову в задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Зважаючи на задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову, з позивача на користь Зіньківської міської ради Полтавської області слід стягнути судовий збір у розмірі 1816,08 грн за подання апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 367,374,376, 383 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Зіньківської міської ради – задовольнити.
Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 30 грудня 2024 року - скасувати. Ухвалити нове.
У задоволенні позову  ОСОБА_1 до Загрунівського старостинського округу Зіньківської міської ради Полтавської області про визнання права власності на земельну частку (пай) – відмовити.
       Стягнути з ОСОБА_1 на користь Зіньківської міської ради судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1816,08 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 18 серпня 2025 року.

Головуючий                                                                 Т.В. Одринська

Судді:                                                                         Ю.В. Дряниця

                                                                               Г.Л. Карпушин