ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/4096/24  Номер провадження 33/814/387/25	Головуючий у 1-й інстанції Третяк О. Г.  Доповідач ап. інст. Панченко О. О.	

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Панченко О.О.,
при секретарі Філоненко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Жаги Едуарда Григоровича, подану в інтересах ОСОБА_1 
на постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29 січня 2025 року про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122-4, 124 та ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ФОП,-
В С Т А Н О В И В:
Зміст оскаржуваної постанови
Постановою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29 січня 2025 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ФОП, визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). На підставі ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 грн 60 коп.
Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП за те, що він 30 жовтня 2024 року о 17:15 год. на автодорозі Миргород-Гоголове (16км), керуючи транспортним засобом «Bmw 520» д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати, здійснив наїзд на велосипедистку ОСОБА_2 , яка рухалась попутно внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження.
В той же час, 30 жовтня 2024 року о 17:15 год. на автодорозі Миргород-Гоголове (16км), керуючи транспортним засобом «Bmw 520» д.н.з. НОМЕР_1 , та здійснивши наїзд на велосипедиста ОСОБА_2 , залишив місце пригоди. 
Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення п. 12.1 та п.2.10а Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР України), чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ст.122-4 та ст.124 КУпАП.
Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
Позиції осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення
Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Не погодившись із постановою судді Миргородського районного суду Полтавської області від 29 січня 2025 року в частині визнанням винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ст. 124, ОСОБА_1 через свого захисника – адвоката Жагу Е.Г. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати в оскаржуваній частині, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.
Щодо явки та позиції учасників провадження в суді апеляційної інстанції
Від захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 – адвоката Жаги Е.Г. надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. 
Мотиви суду
Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.
Пунктом 2.10 А ПДР України передбачено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Відповідно до ст. 122-4 КУпАП залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.
Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Об`єктивна сторона правопорушення виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні. 
Суб`єктом правопорушення є фізично осудна особа, яка досягла шістнадцятирічного віку.
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.
Відповідно до положень ст.124 КУпАП (в редакції чинній на час вчинення ДТП) адміністративна відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна
Об`єктом правопорушень, передбачених ст.124 КУпАП, є суспільні відносини в сфері власності, об`єктивна сторона передбачає обов`язкове настання наслідків у вигляді майнової шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна .
Згідно із п. 10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Відповідно до п. 12. 1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Відповідно до положень ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Вказані вимоги закону суддею місцевого суду були виконані в повному обсязі.
Так, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП, суддя суду першої інстанції послався на сукупність доказів, які були досліджені у повному обсязі, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №162681 від 30 жовтня 2024 року, з якого вбачається, що 30 жовтня 2024 року о 17:15 год. на автодорозі Миргород-Гоголове (16км), ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Bmw 520» д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати, здійснив наїзд на велосипедистку ОСОБА_2 ; протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №162692 з якого вбачається, що 30 жовтня 2024 року о 17:15 год. на автодорозі Миргород-Гоголове (16км), ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Bmw 520» д.н.з. НОМЕР_1 , скоїв дорожньо-транспорту пригоду, а саме здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_2 , після чого залишив місце пригоди; схему дорожньо-транспортної пригоди від 30 жовтня 2025 року; письмові пояснення потерпілої ОСОБА_2 , в яких остання зазначила, що 30 жовтня 2024 року близько 17.00 год вона рухалась, на велосипеді «Аіст» з с. Гоголове в напрямку с. Радченки як найближче до правої частини дороги, не доїжджаючи до повороту на с. Радченки, відчула удар в ліву ногу та відразу впала, після чого підняла голову та побачила, що її збив автомобіль, чорний седан, який не зупинився та поїхав далі, від даного удару у автомобіля відпало дзеркало заднього виду; рапорт працівника поліції від 30 жовтня 2024 року; відеозаписи. 
Надавши оцінку зазначеним доказам, суддя дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП. 
Із вказаним висновком судді місцевого суду погоджується і апеляційний суд.
Натомість, доводи скаржника щодо невизнання факту вчинення ним адміністративних правопорушень, є необґрунтованими та такими, що направлені на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки, з відеозаписів, які наявні в матеріалах справи, чітко вбачається, що автомобіль «Bmw 520» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 мав пошкодження, характерні при ДТП – вм`ятини та подряпини на правому крилі, також у даному транспортному засобі було відсутнє праве дзеркало заднього виду. Саме праве дзеркало заднього виду потерпіла ОСОБА_2 знайшла на місці скоєння дорожньо-транспортної пригоди. 
Також, апеляційний суд, зазначає, що з нагрудної відеокамери працівника поліції вбачається, що поліцейські знайшли вищезазначений автомобіль з характерними пошкодженнями біля будинку де проживав ОСОБА_1 , після чого під час спілкування з ОСОБА_1 дізнались про інформацію, яка відома останньому відносно дорожньо-транспортної пригоди, однак, ОСОБА_1 змінював свої покази, спочатку зазначив, що ключі від транспортного засобу «Bmw 520» д.н.з. НОМЕР_1 нікому не передавав, в подальшому вказував, що автомобілем могла керувати інша особа, однак не повідомив хто саме. 
Згідно з п.2.10а у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Відповідно до п.1.10 ПДР України залишення місця дорожньо-транспортної пригоди - дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.
У свою чергу, апеляційний суд наголошує, що суд першої інстанції вірно встановив наявність у діях ОСОБА_1  вини як ознаки суб`єктивної сторони складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4 та ст.124 КУпАП, оскільки останнійпорушив правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, іншого майна, після чого не вжив невідкладних заходів щодо зупинки транспортного засобу і залишив місце пригоди.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.
Отже, жодних об`єктивних даних, які б свідчили про відсутність у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4 та ст.124 КУпАП, матеріали справи не містять і в апеляційній скарзі не наведено.
Враховуючи викладене, вважаю обґрунтованим висновок судді першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та правильною кваліфікацію його дій за ст.122-4 та ст.124 КУпАП. 
Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
У свою чергу, стягнення накладене у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчинених правопорушень, особи порушника, ступеню його вини та майнового стану.
Судове рішення є належним чином мотивованим та таким, що відповідає вимогам ст.283 КУпАП.
Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови судді не встановлено.
Відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
П О С Т А Н О В И В:
Постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29 січня 2025 року щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 122-4 та статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського апеляційного суду                            О.О. Панченко