ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.06.2025                                                                                        Справа № 914/1694/18 
місто Львів
Господарський суд Львівської області у складі судді Рима Т.  Я. за участю секретаря судового засідання Прокопів І. І. розглянув у відкритому судовому засіданні справу
за позовом: | ОСОБА_1 (надалі – ОСОБА_1 або Позивачка),
до відповідача: | Товариства з обмеженою відповідальністю "Будєвростиль" (надалі – ТОВ "Будєвростиль" або Відповідач),
третя особа: | ОСОБА_2 (надалі – ОСОБА_2 або Третя особа),
про: | стягнення 4'619'912,20 гривень.
В судовому засіданні взяли участь представники:
позивачки: | не з`явився,
відповідача: | Курилич А.  Я.,
третьої особи: | Курилич А.  Я.
I.          ПРОЦЕДУРИ
1.          На розгляд Господарського суду Львівської області надійшов позов ОСОБА_1 до ТОВ "Будєвростиль" про стягнення 124'245,00 гривень.  В подальшому Позивачка збільшила позовні вимоги до 4'619'912,20 гривень.
2.          Ухвалою від 14.09.2018 суд відкрив провадження за правилами загального позовного провадження, підготовче провадження призначив на 10.10.2018.
3.          Ухвалою від 17.09.2018 суд відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів.
4.          Ухвалою від 10.10.2018 суд витребував у Відповідача низку доказів, необхідних для вирішення спору.
5.          Ухвалою від 14.11.2018 (том 1, а.  с. 174-176) суд зупинив провадження у справі до вирішення справи №  463/5955/18. Ухвалою від 31.05.2021 суд поновив провадження у справі з огляду на вирішення справи №  463/5955/18.
6.          Ухвалою від 07.07.2021 (том 1, а.  с. 246-249) суд залучив до участі у справі ОСОБА_2 третьою особою без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, зупинив провадження у справі, призначив судову експертизу, на розгляд якої поставив такі питання:
6.1.          Яка дійсна ринкова вартість усього майна, яке належало Товариству з обмеженою відповідальністю "Будєвростиль" (ідентифікаційний код 30583457; адреса: 79035, місто Львів, вулиця Зелена, будинок 253), у тому числі основних засобів, нематеріальних активів, оборотних та необоротних активів, майна невиробничого призначення тощо з урахуванням майнових зобов`язань, станом на 30.11.2016?
6.2.          Яка вартість частини майна пропорційна частці у розмірі 50  % у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Будєвростиль" (ідентифікаційний код 30583457; адреса: 79035, місто Львів, вулиця Зелена, будинок 253), з урахуванням дійсної (ринкової) вартості необоротних і оборотних активів Товариства та його зобов`язань підлягає виплаті ОСОБА_1 станом на 30.11.2016?
7.            На адресу суду 03.12.2021 надійшло повідомлення судового експерта від 30.11.2021 № 3370 (том 2, а. с. 47-50), в якому останні повідомив, що вирішення питання першого ухвали суду від 07.07.2021 є предметом дослідження судової будівельно-оціночної експертизи. Друге питання ухвали суду від 07.07.2021 вирішується методами, які застосовуються при проведенні судово-економічної експертизи з урахуванням результатів судової будівельно-оціночної експертизи. У цьому ж повідомленні експерт зазначив про неможливість надання висновку судово-економічної експертизи у зв`язку з невиконанням клопотання експерта щодо представлення на дослідження додаткових матеріалів справи судом, а саме документів бухгалтерського обліку та фінансової звітності станом на 30.11.2016.
8.          Листом від 22.12.2021 суд повідомив експертну установу про необхідність виконання ухвали Господарського суду Львівської області від 07.07.2021 в частині виконання будівельно-технічної експертизи.
9.          Судовий експерт 27.03.2024 надіслав суду клопотання, в якому просив  надати додаткові матеріали, необхідні для проведення судової оціночно-будівельної експертизи та погодити редакцію питання.
10.          Ухвалою від 05.06.2024 суд задовольнив клопотання експерта про     погодження редакції питання, поставленого експерту у відповідності до вимог Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень: "Яка дійсна ринкова вартість об`єкта нерухомого майна, нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , площею 202,1  м^2 станом на 30.11.2016?"
11.          На адресу суду 29.11.2024 надійшов висновок судової оціночно-будівельної експертизи.
12.          Ухвалою від 06.12.2024 суд поновив провадження у справі та призначив підготовче засідання на 08.01.2025.
13.          В підготовчому засіданні 08.01.2025 суд оголосив перерву до 05.02.2025 у зв`язку з оголошеною повітряною тривогою.
14.          Ухвалою від 05.02.2025 суд частково задовольнив клопотання Відповідача та витребував в АТ "Укрпошта" докази та інформацію, які мають значення для вирішення цієї справи, оголосив перерву до 06.03.2025.
15.          АТ "Укрпошта" 20.03.2025 на виконання вимог ухвали суду надало витребувану інформацію.
16.          Ухвалою від 02.04.2025 суд задовольнив клопотання Відповідача та витребував в АТ "Укрпошта" додаткову інформацію та відклав підготовче засідання на 30.04.2025. АТ «Укрпошта» 14.04.2025 надало відповідь на цю ухвалу.
17.          Підготовче засідання, призначене на 30.04.2025, не відбулось у зв`язку з надходженням повідомлення про замінування приміщення суду. Ухвалою від 30.04.2025 суд призначив підготовче засідання на 14.05.2025.
18.          Ухвалою від 14.05.2025 суд відклав підготовче засідання на 21.05.2025.
19.          Суд створив усі можливості учасникам справи для висловлення своїх доводів і заперечень, повідомлення усіх відомих їх обставин та подання усіх можливих доказів, вирішив усі подані клопотання, а також виконав решту завдань підготовчого провадження. Зазначене стало підставою для того, що суд ухвалою від 21.05.2025 закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 11.06.2025.
20.          Ухвалою від 11.06.2025 суд відклав розгляд справи до 18.06.2025, а ухвалою від 18.06.2025 – проголошення рішення до 24.06.2025.
21.          В судовому засіданні 24.06.2025 суд проголосив вступну та резолютивну частини цього рішення.
II.          АРГУМЕНТИ СТОРІН
Позиція Позивачки
22.           ОСОБА_1 була учасником ТОВ "Будєвростиль" з часткою 50  %. На підставі нотаріально засвідченої заяви про вихід з товариства від 09.11.2016 (надіслана на адресу Відповідача засобами поштового зв`язку) ОСОБА_1 вийшла зі складу засновників та очікувала на виплату їй вартості частини майна, пропорційної її частці у статутному капіталі товариства. Проте ТОВ "Будєвростиль" у порушення приписів чинної на той час статті 54 Закону України "Про господарські товариства" не виконало такого обов`язку.
23.          Позивачка набула цю частку в статутному капіталі ТОВ "Будєвростиль" шляхом її відступлення колишнім учасником товариства – ОСОБА_3 , яка вийшла зі складу учасників. Це підтверджується її заявою від 23.04.2004 року та відповідним рішенням загальних зборів учасників.
24.          На момент відступлення частки ОСОБА_3 повністю виконала свій обов`язок щодо внесення коштів до статутного капіталу товариства, тому у Позивачки як набувача такої частки обов`язок щодо її оплати був відсутній.
25.          Факт участі Позивачки у товаристві з часткою 50 % статутного капіталу підтверджується затвердженою новою редакцією статуту ТОВ "Будєвростиль" від 23.04.2004 року, яка була зареєстрована державним реєстратором 03.03.2005 року, а також відповідними записами в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб.
26.          Наявність у ТОВ "Будєвростиль" заборгованості перед третіми особами у розмірі 357'500,00 грн спростовується фінансовим звітом Товариства за 2016 рік.
27.          Оскільки судово-економічна експертиза не відбулася з вини Відповідача, який не надав необхідних документів, наявні підстави вважати встановленою обставину щодо вартості майна товариства. Така вартість на момент виходу Позивачки із Товариства становила 4’154’853 грн (4’ 154’853,00 + 7’400,00 + 13’100,00), виходячи із таких даних:
27.1.          Вартість майна – 4’154’853,00 гривень.
27.2.          Зареєстрований капітал – 7’400,00 гривень.
27.3.          Непокритий збиток – 13’100,00 гривень.
28.          Предметом позову (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог) є стягнення 4'619'912,20 грн, з яких:
28.1.          2'074'576,50 грн вартості частки в майні ТОВ "Будєвростиль".
28.2.          2'093'475,89 грн інфляційних втрат, нарахованих за період 01.12.17-03.03.25).
28.3.          451'859,81 грн – 3 % річних, нарахованих за період 01.12.17-03.03.25.
29.          Підставою позову є невиплата в добровільному порядку ТОВ "Будєвростиль" належної ОСОБА_1 частки в статутному капіталі у зв`язку з її виходом з товариства.
30.          Позивач зазначив, що очікує зазнати:
30.1.          1’ 863,67 грн судового збору за подання позову.
30.2.          881,00 грн судового збору за подання заяви про забезпечення доказів.
30.3.          22’718,40 грн витрат за проведення експертизи.
30.4.          3’000,00 грн за одну юридичну годину та 1’500,00 грн за одну технічну годину витрат на професійну правничу допомогу.
Заперечення Відповідача
31.          Статут товариства передбачав обов`язок кожного з учасників внести 30  % внеску до моменту державної реєстрації товариства та повністю – протягом одного року (пункти 5.5, 5.6). 
32.          Первинно до статутного капіталу ТОВ "Будєвростиль" грошові кошти були внесені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1'110,00 гривень. В подальшому ОСОБА_2 внесла додатково 5'180,00 гривень. Отже, ОСОБА_2 володіє часткою у розмірі 85 % статутного капіталу товариства.
33.          Позивачка не надала належних доказів внесення коштів до статутного капіталу товариства у розмірі 3'700,00 грн, а тому її частка становить 15  % (1'110,00 грн), що відповідає розміру фактично внесених ОСОБА_3 коштів.  Тому після завершення всіх розрахунків (погашення зобов`язань) вона може претендувати тільки на 15 % (оплачену частку) статутного капіталу в чистих активах товариства. 
34.          У справі відсутні докази, що ОСОБА_3 відчужила ОСОБА_1  належну їй частку (зокрема, договору купівлі-продажу чи іншого правочину). Заява ОСОБА_3 про вихід з ТОВ «Будєвростиль» подана пізніше заяви ОСОБА_1 .
35.          Зазначення у пункті 5.1 статуту розміру статутного капіталу товариства в сумі 7'400,00 грн, а також у пункті 5.2 – розподілу часток учасників по 50 %, саме по собі свідчить лише про намір учасників сформувати статутний капітал у відповідному розмірі та пропорційно розподілити частки. Однак таке положення не є належним доказом фактичного внесення учасниками вкладів у зазначеному розмірі. Отже, ОСОБА_1 увійшла до складу учасників як новий учасник та не внесла грошового вкладу.
36.          При задоволенні заяви ОСОБА_1 про вступ до складу учасників товариства загальні збори не розподіляли частки між нею та ОСОБА_2 .
37.          Позивачка не довела допустимими доказами факт отримання ТОВ "Будєвростиль" заяви про вихід зі складу учасників товариства.
38.          У представлених документах відсутні відомості про вручення заяви про вихід Відповідачу або посадовій особі Відповідача. Відповідач надав витяг з журналу вхідної кореспонденції, податкову та бухгалтерську звітність, а також довідку (№ 7 від 29.06.2021) про те, що ОСОБА_4 у 2016 році, який розписався на повідомленні про вручення поштового відправлення, не є працівником Відповідача, не уповноважений на отримання кореспонденції. Надані Позивачем заяви свідків не підтверджують того, що ОСОБА_4 передав ТОВ «Будєвростиль» саме заяву Позивачки про її вихід з товариства.
39.          Про те, що Відповідач не отримав заяви учасника про вихід з товариства, свідчить і той факт, що ОСОБА_1 не була виключена зі складу учасників товариства відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб. 
40.          ТОВ "Будєвростиль" не погоджується із вимогами про стягнення 3  % та інфляційних втрат. Відповідач не мав змоги виконати зобов`язання, оскільки:
40.1.          Позивачка не надала своїх банківських реквізитів для перерахування належних їй коштів. 
40.2.          У Відповідача відсутній обов`язок виплатити Позивачці частку шляхом внесення коштів на депозит нотаріуса, як це передбачено статтею 537 Цивільного кодексу України. До того ж товариство не змогло б цього зробити через відсутність відповідних рахунків.
40.3.          У Відповідача було лише нерухоме майно, яке не могло бути реалізоване через інформацію в державному реєстрі юридичних осіб щодо учасника ОСОБА_1 із часткою 50%. 
40.4.          Позивачка не з`явилась на загальні збори учасників товариства 10.04.2019, де повинно було вирішуватися питання про виплату належної їй частки. 
41.          Зазначене вказує на те, що в цьому випадку має місце прострочення з боку кредитора (статті 613 Цивільного кодексу України), а не боржника.
42.          До вимог про стягнення 3  % річних та інфляційних втрат минув строк позовної давності (3 роки), і положення Цивільного кодексу України щодо його продовження в період карантину та воєнного стану не можуть бути застосовані до цих вимог.
43.          Відсутні підстави для задоволення заяви Позивачки про визнання встановленою обставину вартості частини майна ТОВ «Будєвростиль», належної їй до виплати. Адже розмір виплати є матеріально-правовою вимогою позову, а не обставиною справи.
Пояснення третьої особи
44.          Третя особа заперечувала позовні вимоги з аналогічних підстав.
III.          МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Участь ОСОБА_1 у ТОВ "Будєвростиль"
45.          Згідно з установчим договором про створення та діяльність ТОВ "Будєвростиль" від 25.09.1999 (том 1, а.  с. 151-158) для забезпечення господарської діяльності товариства та виконання ним майнових зобов`язань його учасники створюють статутний фонд у розмірі 7'400,00 грн (пункт 5.1). Вклади учасників становлять: ОСОБА_5 – 50% (в подальшому ОСОБА_5 змінила прізвище на ОСОБА_2 ), що становить 3'700,00 грн; ОСОБА_3 – 50%, що становить 3'700,00 грн (том 1, пункт 5.2).
46.          ТОВ "Будєвростиль" зареєстровано 22.10.1999, про що свідчить Витяг з Єдиного держаного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань (том 1, а. с. 18-21).
47.          Статутом ТОВ "Будєвростиль", що затверджений протоколом загальних зборів засновників № 01 від 25.09.1999 та зареєстрований 22.10.1999 (надалі – Статут від 22.10.1999), передбачено, що вкладами учасників до статутного фонду товариства можуть бути будинки, споруди, обладнання та інші матеріальні цінності, цінні папери, права користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будинками, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, в тому числі іноземній валюті. Зміни вартості майна, внесеного як вклад, додаткові внески учасників не впливають на розмір їхньої частки у статутному фонді. Учасники зобов`язані повністю внести свій вклад не пізніше року після реєстрації товариства (пункти 5.2-5.5 Статуту від 25.10.1999).
48.          Позивачка 19.04.2004 подала ТОВ "Будєвростиль" заяву про вступ до складу учасників ТОВ "Будєвростиль" (том 1, а.  с. 84).
49.           ОСОБА_3 23.04.2004 подала загальним зборам товариства заяву про вихід з ТОВ "Будєвростиль", зазначивши, що свою частку передає Позивачці (том 1, а.  с. 85).
50.          Загальні збори Товариства 23.04.2004 задовольнили заяву Позивачки про вступ до складу учасників ТОВ "Будєвростиль", що підтверджується протоколом № 2 зборів засновників (учасників) товариства від 23.04.2004 (том 1, а.  с. 86). При чому до порядку денного зборів учасників включено питання про розгляд заяви ОСОБА_3 про вихід з числа учасників ТОВ "Будєвростиль" та передачу належної їй частки статутного капіталу ОСОБА_1 .
51.          Протоколом загальних зборів засновників від 23.04.2004 затверджено Статут ТОВ "Будєвростиль" (зареєстрований 03.03.2005) в новій редакції (надалі – Статут від 03.03.2005) (том 1, а. с. 106-120). Відповідно до пунктів 1.4 та 5.2 цієї редакції статуту засновниками товариства є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Вклади учасників становлять: ОСОБА_2 – 50 % статутного фонду, що становить 3'700,00 гривень. ОСОБА_1 – 50 % статутного фонду, що становить 3'700,00 гривень.
52.          Прийняттям нової редакції Статуту від 03.03.2005, затвердженої протоколом загальних зборів засновників від 23.04.2004, учасники ТОВ "Будєвростиль" підтвердили участь ОСОБА_1 у складі товариства. У зазначеній редакції чітко вказано двох учасників  – ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а також визначено їхні рівні частки у статутному капіталі.
53.          Суд зазначає, що той факт, що заява ОСОБА_3 про вихід з товариства була подана пізніше заяви Позивачки про вступ до складу учасників, не має вирішального значення. Визначальним є те, що загальні збори ТОВ «Будєвростиль» 23.04.2004 року прийняли обидві заяви – як ОСОБА_3 про вихід із передачею частки Позивачці, так і Позивачки про вступ. Своїм рішенням загальні збори фактично оформили власне передачу частки від колишнього учасника новому учаснику. Таким чином, Позивачка набула статус учасника товариства саме з тією часткою, яку їй відступила ОСОБА_3 .
54.          Додатково про участь Позивачки в ТОВ «Будєвростиль» та внесення частки в статутний капітал товариства засвідчує фінансовий звіт товариства (том 1, а. с. 80).  Зокрема, у рядку 1400 «зареєстрований пайовий капітал» зазначено суму 7’400,00 грн, а у рядку 1425 «неоплачений капітал» відсутні будь-які суми. Це підтверджує повну оплату часток усіма учасниками, зокрема й Позивачкою. Отже, статутний капітал сформований з урахуванням її внеску.
55.          Як убачається з витягу з Єдиного держаного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань (том 1, а.  с. 18-21), станом на 24.06.2016 ОСОБА_1 була учасником ТОВ "Будєвростиль". Розмір внеску Позивачки до статутного фонду відповідача становив 3'700,00 гривень. Розмір статутного капіталу Відповідача становив 7'400,00 грн, датою закінчення формування статутного капіталу вказано 03.03.2005.
56.          Суд не бере до уваги посилання Відповідача на правову позицію, що викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.10.2019 року у справі № 909/1294/15, що  для переходу частки у статутному капіталі необхідний договір між учасником і третьою особою, а одностороння заява про вихід із товариства з передачею частки не є таким правочином. Адже предметом спору у цій справі було визнання недійсними рішень загальних зборів учасників, скасування державної реєстрації змін до статуту товариства. Позов подано власником відчуженої частки та обґрунтовано тим, що оспорювані рішення були прийняті без повідомлення позивача про скликання та проведення загальних зборів учасників товариства, за відсутності кворуму, з підробленням його підпису в заяві про вихід зі складу учасників та передачу 100% частки на користь третьої особи, чим порушено його право власності на частку в статутному капіталі товариства. 
57.          У справі №  914/1694/18 колишній учасник товариства – ОСОБА_3 , не має процесуального статусу, а позов подано новим учасником з метою захистити право на отримання частки при виході з товариства. Отже, постанова №  909/1294/15 не є релевантною до спірних правовідносин.
58.          Суд вважає безпідставним посилання Відповідача на постанову Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 910/17473/16, адже за результатами розгляду справи суд не вирішив спір, а справу передав на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду. До того ж обставини справи 914/1694/18 суттєво відрізняються від справи №  910/17473/16. Зокрема, у справі № 910/17473/16 спір полягав у тому, що сам учасник товариства, який претендував на виплату, набув частку при створенні товариства, але не зміг надати достатніх доказів фактичного внесення коштів до статутного капіталу, що ставило під сумнів розмір його частки. У цій справі Позивачка не є засновником товариства, а набула частку шляхом її отримання від попереднього учасника.
59.          Обґрунтовуючи свої заперечення, Відповідач зазначає, що ОСОБА_3 фактично не вносила своєї частки, а ОСОБА_2 навпаки – внесла більше коштів, а тому має частку в розмірі 85  %.
60.          Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера № 2 від 11.10.1999 (том 1, а.  с. 81) ОСОБА_5 при формуванні статутного капіталу ТОВ "Будєвростиль" внесла 5'180,00 гривень. Потрібно звернути увагу, що для заповнення цієї квитанції використано бланк квитанції з датою "200_ року", яку вручну замінили на 1999 рік. Квитанція підписана головним бухгалтером та касиром (без зазначення прізвища та ініціалів останніх), проставлено печатку Товариства. 
61.          У свідоцтві товариства № 1 від 11.10.1999 (том 1, а.  с. 82) зазначено, що ОСОБА_5 для формування статутного капіталу ТОВ "Будєвростиль" сплатила до державної реєстрації товариства 1'110,00 грн та 5'180,00 грн, у зв`язку з чим їй належить 85  % статутного капіталу.
62.          У довідці товариства № 20 від 04.10.2018 (том 1, а.  с. 105) вказано, що ОСОБА_6 01.10.1999 з метою формування статутного капіталу внесла 5'180,00 грн згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера № 2 від 11.10.1999 (підтверджується свідоцтвом № 1 від 11.10.1999). ОСОБА_3 внесла 1'110,00 грн, що становить 15  % статутного капіталу.
63.          Оцінюючи зазначені у пунктах 60-61 цього рішення докази, суд звертає увагу на те, що такі видані 11.10.1999 – до часу державної реєстрації ТОВ "Будєвростиль" (22.10.1999).
64.          Зважаючи на те, що станом на 11.10.1999 ТОВ "Будєвростиль" ще не існувало, жодні свідоцтва, прибуткові касові ордери чи інші документи не могли видаватися від імені товариства. Відповідач не міг мати у своєму штаті працівників (в тому числі головного бухгалтера, касира та директора, які підписували квитанцію та свідоцтво).
65.          Відповідно до пункту 15 чинного на час державної реєстрації товариства Порядку державної реєстрації суб`єктів підприємницької діяльності (затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 740 від 25.05.1998) для одержання дозволу на виготовлення печаток і штампів суб`єкт підприємницької діяльності (уповноважена ним особа) подає відповідному органу внутрішніх справ копію свідоцтва про державну реєстрацію, два примірники зразків печаток і штампів, які затверджуються власником і додаткового погодження не потребують, а також документ, що підтверджує внесення плати за видачу дозволу на виготовлення печаток і штампів. Протягом п`яти робочих днів з дня одержання документів орган внутрішніх справ зобов`язаний видати дозвіл на виготовлення печаток і штампів або письмову відмову із зазначенням причин, які обумовлюються законодавством України.
66.          Отже, виготовити печатку ТОВ «Будєвростиль» могло лише після державної реєстрації та отримання свідоцтва про державну реєстрацію.
67.          Відповідно до статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
68.          З урахуванням наведеного суд не бере до уваги квитанцію до прибуткового касового ордера № 2 від 11.10.1999 та свідоцтво № 1 від 11.10.1999.
69.          Щодо доказу, зазначеного у пункті 62 цього рішення, то такий суд також не бере до уваги, адже він (1) є одностороннім документом товариства, (2) базується на доказах, які суд не враховує.
70.          Звертає на себе увагу та обставина, що і станом на 2004 рік після зміну складу засновників (див. пункт 51 цього рішення), і станом на 2016 рік, зі спливом 12 років (див. пункт 55 цього рішення), зареєстровані частки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були рівними  – по 50  %.
71.          Зазначене вище в сукупності дає підстави для висновку, що станом на 2016 рік частка ОСОБА_1 у статутному капіталі ТОВ "Будєвростиль" становила 50  %.
Вихід Позивачки зі складу учасників ТОВ "Будєвростиль"
72.          Відповідно до пункту в) частини 1 статті 10 Закону України "Про господарські товариства" (в редакції станом на 2016 рік) учасники товариства мають право вийти в установленому порядку з товариства.
73.          Верховний Суд у постанові від 08.09.2020 у справі № 916/2968/19 вказує, що вихід засновника (учасника) з товариства є безумовним суб`єктивним правом учасника. При цьому товариство є суб`єктом лише пасивного обов`язку не перешкоджати реалізації цього права. Реалізація права на вільний вихід з товариства шляхом подачі відповідної заяви учасником є одностороннім правочином, від якого учасник може відмовитися, зокрема шляхом подачі відповідної заяви про відкликання заяви про вихід.
74.          Вихід зі складу учасників товариства не пов`язується ані з рішенням зборів учасників, ані з внесенням змін до установчих документів товариства. У зв`язку з цим моментом виходу учасника з товариства є дата подачі ним заяви про вихід відповідній посадовій особі товариства або вручення заяви цим особам органами зв`язку. Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 02.10.2019 у справі № 127/16567/17.
75.          Позивачка 28.11.2016 скерувала Відповідачу нотаріально посвідчену заяву про вихід з товариства від 09.11.2016 №  НВА 162193 (том 1, а.  с. 22), що підтверджується наявними в матеріалах справи описом вкладення в цінний лист (том 1, а.  с. 23), фіскальним чеком публічного акціонерного товариства "Укрпошта" (том 1, а.  с. 23) (ідентифікатор поштового відправлення 7900045860635).
76.          Від імені відповідача ОСОБА_4 отримав цю заяву 30.11.2016, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення (том 1, а.  с. 23).
77.          Крім того, в цей же день (28.11.2016) ОСОБА_1 скерувала ТОВ "Будєвростиль" ще й іншу заяву – про надання балансу та звіту про фінансові результати за 2013-2016 роки (том 1, а. с. 35), про що свідчить фіскальний чек публічного акціонерного товариства "Укрпошта" (том 1, а. с. 35) (ідентифікатор поштового відправлення 7900046956229).
78.          Заперечуючи позовні вимоги, ТОВ "Будєвростиль" та ОСОБА_2 вказують на недоведеність факту отримання повноважними особами товариства заяви про вихід. Зазначають, що про заяву про вихід з товариства дізналися лише після подання цього позову. В цій частині суд виходить з такого.
79.          Дійсно, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_4 був уповноваженою особою ТОВ "Будєвростиль" на отримання поштової кореспонденції від імені ТОВ "Будєвростиль". Зокрема, АТ «Укрпошта» у відповідь на ухвали суду та адвокатські запити Відповідача повідомило, що довіреності чи інші документи, якими ТОВ "Будєвростиль" уповноважувало осіб отримувати поштову кореспонденцію у період з 01.01.2016 по 01.12.2016, зокрема відправлення від 28.11.2016 (ідентифікатор 7900045860635), не виявлено, оскільки строк зберігання таких документів закінчився (том 4, а. с. 4, 67).
80.          Сам ОСОБА_4 у заяві свідка (том 3, а.  с. 164-165), поданій в межах судової справи №  914/4018/21, стверджував, що станом на 30.11.2016 працював на посаді механіка у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажне підприємство побуту". Він отримав поштову кореспонденцію від ОСОБА_1 , адресовану ТОВ "Будєвростиль", та передав її Нагорняк Т.  М. (секретар ТОВ "Будівельно-монтажне підприємство побуту"). Після відкриття обох конвертів виявлено дві заяви про надання балансу та звіту про фінансовий результат: одна заява містила номер – НВА 162193, а інша – без номера. Обидві заяви передано керівнику підприємства ОСОБА_7 (батько учасниці ТОВ "Будєвростиль" ОСОБА_2 ). Ці заяви у подальшому він передав керівнику ТОВ "Будєвростиль" ОСОБА_8 .
81.          Звертає на себе увагу обставина того, що обидва підприємства (товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажне підприємство побуту" та ТОВ "Будєвростиль") зареєстровані за однією юридичною адресою.
82.          Проте залишається неспростованою обставина надіслання Позивачкою заяви про вихід з товариства (пункт 75 цього рішення). Відповідно до частини 2 статті 87 Господарського процесуального кодексу України на підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах.
83.          З урахуванням того, що Відповідач не заперечує факту отримання іншої кореспонденції, зокрема заяви про надання балансу та фінансової звітності, яка була скерована одночасно з заявою про вихід, суд, враховуючи стандарт доказування "вірогідність доказів" (стаття 79 Господарського процесуального кодексу України), вважає доведеним, що і заява про вихід була вручена Відповідачу тим самим способом.
84.          Суду не було доведено, що надісланням фактично однакових заяв про надання фінансової документації Позивачка переслідувала якусь мету.
85.          Згідно з протоколом загальних зборів учасників ТОВ "Будєвростиль" № 1 від 20.09.2018 (том 1, а. с. 104) надано згоду на вихід Позивачки зі складу учасників. Зазначене рішення залишилося нереалізованим.
Вартість майна товариства станом на час виходу ОСОБА_1 зі складу ТОВ "Будєвростиль"
86.          Відповідно до статті 148 Цивільного кодексу України (чинної станом на 2016 рік) учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право вийти з товариства, повідомивши товариство про свій вихід не пізніше ніж за три місяці до виходу, якщо інший  строк  не встановлений  статутом. Учасник, який виходить із  товариства з обмеженою відповідальністю, має право одержати вартість частини  майна, пропорційну його частці у  статутному капіталі товариства. За домовленістю між учасником та товариством виплата вартості частини майна товариства може бути замінена переданням майна в натурі.
87.          Частиною 1 статті 54 Закону України "Про господарські товариства" передбачено, що при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі.  Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі.
88.          Вартість частини майна товариства, належна до сплати учаснику, що вийшов (виключений) з товариства, повинна визначатися з розрахунку вартості усього майна, яке належить товариству, в тому числі основних засобів, нематеріальних активів, оборотних активів, майна невиробничого призначення тощо з урахуванням майнових зобов`язань товариства. При цьому за наявності спору між учасником товариства та самою юридичною особою щодо визначення вартості майна, учасник товариства має право вимагати проведення з ним розрахунків на підставі дійсної вартості чистих активів товариства, а не на підставі вартості, за якою майно обліковується у товаристві. Взяття майна на облік за певною вартістю є односторонньою вольовою дією товариства, яка не може бути беззаперечним доказом дійсної вартості майна. Сторони можуть доводити дійсну вартість майна будь-якими належними доказами (постанови КГС ВС від 16.01.2020 у справі №  924/27/18, від 03.03.2020 у справі № 902/368/19, від 23.07.2020 у справі № 903/744/19, від 15.09.2020 у справі № 910/17473/16).
89.          Позивачка 28.11.2016 скерувала ТОВ «Будєвростиль» заяву про надання балансу і звіту про фінансовий результат від 09.11.2016 (том 1, а.  с. 35), у якій просила надати копії балансу товариства за 2013-2016 роки та копії звітів про фінансовий результат товариства за 2013-2016 роки. Проте Відповідач не надав відповіді на це звернення.
90.          Насамперед суд відзначає, що після подання цього позову були проведені загальні збори учасників ТОВ "Будєвростиль" від 20.09.2018, які схвалили правочини позики, укладені директорами товариства. Фактично визнано заборгованість перед ОСОБА_7 в розмірі 357'000,00 грн.
91.           ОСОБА_7 звертався до Личаківського районного суду міста Львова з позовом до ТОВ "Будєвростиль" про стягнення грошових коштів у сумі 875'411,55 грн (з яких 357'500,00 грн – основний борг, 362'563,79 грн – пеня, 122'232,76 грн – інфляційні втрати, 33'115,00 грн – 3% річних), які Відповідач отримав на підставі розписок від 27.03.2005 та 25.01.2007 для розрахунку за проведення ремонту, приєднання і перереєстрацію нежитлових приміщень, які знаходяться на АДРЕСА_1 .
92.          Рішенням місцевого суду у справі № 463/5955/18 від 17.02.2020 позовні вимоги ОСОБА_7 були задоволені. Постановою Львівського апеляційного суду від 25.11.2020 це рішення скасовано та постановлено нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено. Постанова обґрунтована тим, що ТОВ "Будєвростиль" не було стороною правочинів (розписки від 27 березня 2005 року та 25 січня 2007 року) і не отримувало жодних грошових коштів від ОСОБА_7 , які могли б бути використані для потреб товариства. Постановою від 16.06.2021 Верховний Суд залишив без змін постанову Львівського апеляційного суду від 25.11.2020.
93.          З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.07.2016 (том 1, а.  с. 24-26) вбачається, що ТОВ «Будєвростиль» є власником кафе загальною площею 202,1 м^2 за адресою: місто Львів, вулиця Генерала Чупринки, 5. Цю інформацію підтверджує відповідач в інформаційній довідці директора ТОВ «Будєвростиль» від 18.10.2021 (том 2, а. с. 24).
94.          Згідно з висновком експерта від 27.11.2024 (том 2, а. с. 124-166) дійсна ринкова вартість об`єкта нерухомого майна, нежитлового приміщення за адресою: місто Львів, вулиця Генерала Чупринки, 5, площею 202,1 м^2 станом на 30.11.2016 року становила з округленням до цілого 4'154'853,00 гривень.
95.          У постанові Верховного Суду від 01.08.2022 у справі № 903/522/21 зазначено, що вартість частини майна товариства, що підлягає виплаті, повинна відповідати вартості активів товариства за вирахуванням вартості його зобов`язань (тобто вартості чистих активів), пропорційній до частки учасника в статутному капіталі товариства. При цьому сторони можуть доводити дійсну вартість майна будь-якими належними доказами. До таких доказів належать, у тому числі, висновки експертів.
96.          Відповідач не в повній мірі виконав ухвали суду від 27.09.2021 (том 2, а.  с. 11-12), від 06.10.2021 (том 2, а.  с. 20) та не надав документів бухгалтерського обліку (облікові регістри) щодо всіх основних засобів товариства станом на 30.11.2016 року, із зазначенням первісної вартості, залишкової вартості кожного об`єкта та суми нарахованого зносу; документів фінансової звітності (Ф.  1) "Баланс"; документів бухгалтерського обліку щодо підтвердження вартісних показників, прийнятих до обліку зобов`язань товариства станом на 30.11.2016; документів щодо підтвердження ринкової вартості активів станом на 30.11.2016. Відповідач пояснив, що такі відсутні з огляду на сплив строків їх зберігання. Це призвело до того, що судово-економічна експертиза у справі не була проведена, про що свідчить повідомлення про неможливість надання висновку від 30.11.2021 №  3370 (том 2, а.  с. 48-49).
97.          Суд погоджується з доводами Відповідача, що вартість майна товариства не є обставиною у справі, яка може бути визнана судом встановленою. Тому суд вважає за необхідне самостійно, на підставі наявних у справі доказів, визначити вартість майна ТОВ «Будєвростиль» та, відповідно, визначити розмір частки, що підлягає виплаті Позивачці. 
98.          Відповідно до пункту 4 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 19, що затверджене Наказом Міністерства фінансів України  № 163 від 07.07.99, чисті активи – активи підприємства за вирахуванням його зобов`язань.
99.          Згідно з пунктом 3 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», що затверджене наказом Міністерства фінансів України № 73 від 07.02.2013,  власний капітал – різниця між активами і зобов`язаннями підприємства.
100.          З наведених положень суд робить висновок, що вартість майна товариства можна визначити за формулою: вартість майна = зареєстрований капітал + додатковий капітал + резервний капітал + нерозподілений прибуток (або мінус збиток) + неоплачений капітал.
101.          На підставі фінансового звіту станом на 31.12.2016 (а. с. 80), встановлено такі показники:
101.1.          Рядок 1400 «зареєстрований капітал» - 7’400,00 гривень.
101.2.          Рядок 1410 «додатковий капітал» - 0 гривень. 
101.3.          Рядок 1415 «резервний капітал» - 0 гривень.
101.4.          Рядок 1420 «непокритий збиток» - мінус 13’100,00 гривень.
101.5.          Рядок 1425 «неоплачений капітал» - 0 гривень.
102.          З огляду на відсутність можливості проведення судово-економічної експертизи для дооцінки основних засобів та коригування показників фінансової звітності (зокрема рядка 1410 «додатковий капітал»), Позивачка обґрунтовано врахувала ринкову вартість нерухомості як складову власного капіталу товариства.
103.          Згідно з висновком експерта (див пункт 94 цього рішення) така вартість складає з округленням до цілого 4’154’ 853,00 гривень.
104.          У результаті вартість майна товариства на момент виходу Позивачки становить: 7’400,00 грн + 4’154’853,00 грн – 13’100,00 грн = 4’149’153,00 гривень.
105.          З огляду на те, що частка Позивачки в статутному капіталі товариства становить 50 %, сума до виплати їй при виході з товариства становить: 4’149’153 грн Ч 50  %  = 2’074’576,50 гривень.
106.          Зважаючи на це, позовні вимоги про стягнення з Відповідача на користь Позивачки 2’ 074’ 576,50 грн вартості частки в статутному капіталі є обґрунтованими та підлягають до задоволення.
107.          Додатково суд вважає за доцільне зазначити, що матеріалами справи підтверджується волевиявлення ОСОБА_1 на вихід зі складу учасників товариства, а також вчинення активних дій з метою реалізації такого виходу (скерування заяви про вихід на адресу Відповідача). Натомість Відповідач не виплатив ОСОБА_1 належної їй вартості частки ні після звернення з відповідною заявою про вихід, ні після звернення до суду з цією позовною заявою в 2018 році. Можливі труднощі з виплатою вартості частки не позбавляють Позивачку права на таку виплату.
Нарахування інфляційних втрат та 3 % річних
108.          Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
109.          У постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2011 року у справі №  14/214  (10) зазначено, що учасник господарського товариства, який вийшов зі складу останнього, вправі вимагати сплати вартості майна з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми на підставі ст. 625 ЦК України. Ця правова позиція була підтримана Верховним Судом у постановах від 12.03.2020 у справі № 912/855/19, від 16.07.2019 у справі № 921/233/18, від 23.01.2018 у справі № 906/1283/16.
110.          До вимог про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України).
111.          Пунктом 12 Перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. 
112.          Відповідно до пункту 19 Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
113.          Верховний Суд неодноразово підкреслював, що інфляційні втрати та 3  % річних не є самостійними зобов`язаннями, а становлять невід`ємну частину грошового зобов`язання та форму відповідальності боржника за порушення його умов. Вони спрямовані на збереження реальної вартості коштів, які підлягають поверненню, а також компенсацію кредитору втрат у зв`язку з несвоєчасним виконанням зобов`язання.
114.          У зв`язку з цим поділ основного боргу та нарахувань (інфляційних втрат і 3  % річних) на окремі елементи для цілей застосування пунктів 12 та 19 Перехідних положень Цивільного кодексу України є необґрунтованим. Тому висновки Відповідача, що викладені в пункті 42 цього рішення, є безпідставними.
115.          Також необґрунтованим є посилання на постанову Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц, адже така ухвалена до внесення змін у пункт 19 Перехідних положень Цивільного кодексу України.
116.          Суд не погоджується з твердженням Відповідача про прострочення кредитора (пункт 40 цього рішення). Дійсно, відповідно до статті 613 Цивільного кодексу України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.
117.          Інакше кажучи, для визнання кредитора таким, що прострочив, боржник повинен насамперед запропонувати належне виконання свого обов`язку. В цій ситуації Відповідач мав би в першу чергу визначити розмір частки в грошовому еквіваленті (або ж погодити з Позивачкою іншу форму розрахунку) та запропонувати таку виплату. Натомість у цій справі Відповідач лише запросив ОСОБА_1 на заплановані загальні збори, не визначивши конкретної суми для виплати. Як установив суд в пункті 96 цього рішення, Відповідач не повністю виконав ухвал суду від 27.09.2021, від 06.10.2021 та не надав усіх необхідних документів для проведення судово-економічної експертизи. Зазначене призвело до того, що така не була проведена (том 2, а.  с. 48-49).
118.          Проте навіть якщо взяти до уваги твердження Відповідача про відсутність необхідних документів станом на 2021 рік для визначення вартості частки Позивачки, то потрібно констатувати, що такі документи мали бути в розпорядженні товариства принаймні в 2018 році (час подання позову до суду). Проте товариство тоді не вчиняло дій для визначення розміру частки та виплати її Позивачці.
119.          Суд перевірив розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат Позивачки та погоджується з ним.
120.          Отже, позовні вимоги про стягнення з Відповідача на користь Позивачки 2’093’475,89 грн інфляційних втрат та 451’859,81 грн – 3 % річних, є обґрунтовані та підлягають до задоволення.
IV.          СУДОВІ ВИТРАТИ
Розподіл витрат на проведення експертизи
121.          Згідно з пунктами 1 та 2 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із проведенням експертизи. Відповідно до частини 4 статті 127 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на проведення експертизи встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
122.          Витрати Позивачки в розмірі 22’ 718,40 грн на проведення судової експертизи у цій справі підтверджуються:
122.1.          Рахунком Львівського НДІСЕ № 21-3295 від 21.03.2024 (том 2, а. с. 65) на суму 22’718,40 гривень.
122.2.          Актом № здачі-приймання висновку експерта від 27.11.2024 (том 2, а.  с. 137).
122.3.          Квитанцією від 05.04.2024 на суму 22’ 718,40 гривень.
123.          Таким чином, витрати Позивачки на проведення експертизи обґрунтовані та підтвердженні матеріалами справи, а тому до стягнення з Відповідача підлягає 22’ 718,40 грн витрат на проведення експертизи.
Розподіл витрат на оплату судового збору
124.          Позивачка при поданні позовної заяви з первинно заявленими вимогами на суму 124’245,00 грн сплатила судовий збір у розмірі 1’863,68 гривень.
125.          Згодом вона збільшила позовні вимоги до 4'619'894,20 гривень. За таку ціну позову їй необхідно було доплатити судовий збір у сумі 53’948,01 грн (4'619'912,20 – 124’245,00 х 1,5% х 0,8).
126.          Однак Позивачка є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (том 3, а. с. 195-196), а тому відповідно до пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при розгляді справ у всіх судових інстанціях.
127.          Частиною 2 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.
128.          Таким чином, судовий збір у сумі 53’ 948,01 грн, який Позивачка не сплачувала у зв`язку з правом на пільгу, підлягає стягненню з Відповідача до бюджету.
129.          Окрім того, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір у спорах щодо виконання договорів та з інших підстав розподіляється пропорційно до задоволених позовних вимог. Отже, сплачений Позивачкою судовий збір за подання первинно заявлених позовних вимог у сумі 124’ 245,00 грн (1’863,68 грн) підлягає відшкодуванню за рахунок Відповідача.
Розподіл витрат за розгляд заяви про забезпечення доказів
130.          Оскільки ухвалою від 17.09.2018 суд відмовив у задоволенні заяви Позивачки про забезпечення доказів, сплачений за подання цієї заяви судовий збір у розмірі 881,00 грн залишається за нею.
Враховуючи наведене, керуючись статтями 73, 74, 76, 77, 78, 79, 91, 114, 238, Господарського процесуального кодексу України, суд
Вирішив:
1.          Позов задовольнити в повному обсязі.
2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будєвростиль"  (адреса: 79035, місто Львів, вулиця Зелена, 253; ідентифікаційний код 30583457) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 2’ 074’ 576 (два мільйони сімдесят чотири тисячі п`ятсот сімдесят шість) грн 50 коп вартості частки в статутному капіталі, 2’ 093’ 475 (два мільйони дев`яносто три тисячі чотириста сімдесят п`ять) грн 89 коп інфляційних втрат, 451’ 859 (чотириста п`ятдесят одну тисячу вісімсот п`ятдесят дев`ять) грн 81 коп – 3 % річних, 1’ 863 (тисячу вісімсот шістдесят три) грн 68 грн відшкодування витрат на оплату судового збору та 22’ 718 (двадцять дві тисячі сімсот вісімнадцять) грн 40 коп відшкодування витрат на проведення судової експертизи.
3.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будєвростиль"  (адреса: 79035, місто Львів, вулиця Зелена, 253; ідентифікаційний код 30583457) в дохід Державного бюджету України 53’ 948 (п`ятдесят три тисячі дев`ятсот сорок вісім) грн 01 коп судового збору.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції в порядку та строки, які визначені статтями 254, 256 Господарського процесуального кодексу України. Апеляційну скаргу можна подати безпосередньо до Західного апеляційного господарського суду.
Повний текст рішення складено та підписано 24.06.2025.
Суддя                                                                                                      Рим Т.Я.