ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року	Львів	Справа № 346/1434/25 пров. № А/857/25151/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя                                  Довга О.І.,
суддя                                                       Запотічний І.І., 
суддя                                                     Шинкар Т.І. 

секретар судового засідання                     Слободян І.М.          

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу  Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Коломийської міської ради Івано-Франківської області на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 травня 2025 року (головуючий суддя Сольський В.В., м. Коломия) у справі №346/1434/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії виконавчого комітету Коломийської міської ради Івано-Франківської області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення адміністративної комісії виконавчого комітету Коломийської міської ради, –

                                               В С Т А Н О В И В:

21.03.2025 позивач ( ОСОБА_1 ) звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Коломийської міської ради Івано-Франківської області (відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення адміністративної комісії виконавчого комітету Коломийської міської ради.
Позов обґрунтовує тим, що вона проживає в АДРЕСА_1 . По сусідству від неї, за адресою: АДРЕСА_2 зареєстрована, однак не проживає більше двадцяти років ОСОБА_2 , квартири АДРЕСА_3 та 2 вказаного будинку не заселені, прибудинкова територія будинку, площею 756 метрів квадратних пустує. З бульвару Лесі Українки, до її будинку АДРЕСА_1 та сусіднього будинку АДРЕСА_4 веде спільний заїзд по ґрунтовій дорозі, площа якого становить 263 метри квадратні, ширина - 4 м 50 см. Позивачка вказує, що рішенням суду від 28 грудня 2007 року визначено порядок користування земельною ділянкою площею 1416 метрів квадратних, закріпленої за будинком АДРЕСА_1 , між власниками квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_3 , земельна ділянка площею 357 метрів квадратних, квартира АДРЕСА_5 ОСОБА_4 , земельна ділянка площею 254 кв.м та квартира АДРЕСА_6 ОСОБА_1 , земельна ділянка площею 542 кв.м, у спільному користування залишити земельну ділянку площею 263 кв.м (заїзд). Зазначає, що у 2005 році займаючись благоустроєм своєї прибудинкової території та спільним за спільною згодою сусідів будинку АДРЕСА_1 , вона за власною ініціативою встановила металічні ворота для заїзду по ґрунтовій дорозі з бульвару Л. Українки у двір, перед тим демонтувавши старі ворота. Вказує, що воротами користується вона та інші мешканці, які рідко відвідують свої квартири. Зазначає, що 29 листопада 2024 року інспектором відділу муніципальної інспекції Коломийської міської ради ОСОБА_5 , складено відносно неї протокол № 250 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, а саме, що вона 29 листопада 2024 року об 11 год 45 хв самовільно встановила ворота, блокувавши спільний заїзд мешканцям квартири АДРЕСА_7 та до будинку АДРЕСА_4 зі сторони бульвару Л. Українки, що в м. Коломия. Вказує, що у вказаний протокол внесено завідомо неправдиві відомості, оскільки 29 листопада 2024 року вона перебувала на робочому місці в ліцеї № 8 в м. Коломия, де працює вчителем початкових класів, а отже не могла вчинити будь-які вказані у цьому документі дії. За результатом розгляду вказаного протоколу 30 грудня 2024 року адміністративна комісія виконавчого комітету Коломийської міської ради прийняла постанову № 217 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 1360 грн. Вважає вказану постанову незаконною, посилаючись на те, що її не було запрошено на засідання, чим порушено право на захист. Про існування постанови їй стало відомо після звернення її до примусового виконання до виконавчої служби.
Рішенням Коломийсього міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 травня 2025 адміністративний позов задоволено. Скасовано постанову адміністративної комісії виконавчого комітету Коломийської міської ради № 217 від 30 грудня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення - закрито.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що постанова відповідає вимогам чинного законодавства, є обґрунтованою, оскільки позивачка самочинно встановивши ворота порушила п. 2 розділу 11 «Правил благоустрою Коломийської ТГ». Крім того, апелянт вказує, що позивачка викликалася на комісію для розгляду протоколу, що підтверджується копіями поштових відправлень.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились. Водночас, відсутність сторін у справі, належних чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст. 126 Кодексу адміністративного судочинства України, не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до норми ст. 313 цього Кодексу. Згідно ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.
Судом встановлені наступні обставини.
29 листопада 2024 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 152 КУпАП, відповідно до якого вона 29 листопада 2025 року об 11 год 45 хв самовільно встановила ворота, які блокують спільний заїзд та прохід до помешкань мешканців за адресою: АДРЕСА_8 , чим порушила Р.11 п. 2 «Правил благоустрою Коломийської ТГ». 
За результатами розгляду вказаног7о протоколу адміністративна комісія виконавчого комітету коломийської міської ради 30 грудня 2024 року прийняла постанову № 217 від 30 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу у розмірі 1 360 грн.
Приймаючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем не надано належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а тому оскаржувану постанову належить скасувати і провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.  
Колегія суддів апеляційного адміністративного суду погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно із ч.1ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи вищенаведені приписи законодавства щодо збирання доказів, обов`язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладається законом на відповідача.
В той же час відповідач - адміністративна комісія при виконавчому комітеті Коломийської міської ради жодних належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності до матеріалів справи не долучив.
Статтею 152 КУпАП передбачено відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів у вигляді штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Диспозиція ст.152 КУпАП є бланкетною, тобто не встановлює певних правил поведінки, а передбачає існування інших норм, розміщених навіть в інших нормативних актах, у яких сформульовані конкретні правила поведінки. Тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких така особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи.
Як вбачається із матеріалів справи, позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 152 ч. 1 КУпАП за порушення п. 2 Розділу 11 «Правил благоустрою Коломийської ТГ», затверджених рішенням Коломийської міської ради № 1045-18/2021 від 30.08.2021.
Згідно вказано пункту Правил визначено, що до відповідальності за порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів притягаються особи, зокрема за самочинне встановлення літніх майданчиків, відгороджень, постійних і тимчасових огорож, риштувань, дорожніх знаків, кіосків, яток стаціонарних, спеціальних конструкцій зовнішньої реклами та несвоєчасна їх перереєстрація, самовільне паркування автомобілів у межах зони паркування.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Частиною першою статті 26-1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що порушення об`єктів благоустрою, пов`язане з виконанням суб`єктами господарювання земляних та ремонтних робіт, здійснюється на підставі дозволу на порушення об`єктів благоустрою (дозвіл) виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, крім випадків, встановлених абзацами другим - п`ятим цієї частини.
Однак, як встановлено колегією  суддів та не спростовано апелянтом Тимофієва Н.С. не здійснювала земляних робіт та не зводила нових воріт, а здійснила заміну старих, які були встановлені задовго до цього. Вказане підтверджується долученою до матеріалів справи фото таблицею.
Крім того, аналізуючи матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що адміністративною комісією, під час розгляду протоколу складеного відносно ОСОБА_1 , порушено її право на захист, оскільки належно не повідомлено про засідання комісії.
В матеріалах справи наявні копії конвертів та поштових повідомлень, якими позивачку начебто запрошували з`явитися на засідання комісії, однак на них вказана адреса: м. Коломия, бульвар Л. Українки, 63/3, така ж адреса вказана в оскаржуваній постанові. Однак, ці дані не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_1 проживає за вказаною адресою: АДРЕСА_9 .
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувану постанову належить скасувати і провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає. 
Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись  241, 243, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329  КАС України, суд,-

                                                    П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Коломийської міської ради Івано-Франківської області  залишити без задоволення, а рішення Коломийсього міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 травня 2025 року у справі № 346/1434/25 – без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. І. Запотічний 	
 	 	Т. І. Шинкар