ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1939/25 Справа № 932/3617/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Петунін І.В.  Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

23 липня 2025 року                                                                м. Дніпро

       Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності — ОСОБА_1 , його захисника Бартош-Стрельникова А.В., потерпілого ОСОБА_2 та його представника — адвоката Чіп В.В., 
       розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , -
       на постанову судді Шевченківського районного суду міста Дніпра від 03 червня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП),-

В С Т А Н О В И В :

       Постановою судді Шевченківського районного суду міста Дніпра від 03 червня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

У постанові суду зазначено, що 10.03.2025 о 13.05 год в м. Дніпро, на перехресті проспекту Богдана Хмельницького та вулиці Перемоги, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Хьондай», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по проспекту Богдана Хмельницького та на перехресті з вулицею Перемоги, повертаючи ліворуч при зеленому сигналі світлофору, не дав дорогу автомобілю ВАЗ 211440 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , що рухався у зустрічному напрямку прямо по проспекту Богдана Хмельницького у бік вулиці Шинної на зелений сигнал світлофору та скоїв зіткнення з цим автомобілем. Автомобілі отримали механічні ушкодження з матеріальним збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 16.6 Правил дорожнього руху України і скоїв правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 вказує на незаконність та необґрунтованість постанови.
Посилається на те, що 10.03.2025 він керував транспортним засобом Hyundai Santafe д.н.з. НОМЕР_1 , разом з ним у салоні перебувала його донька — ОСОБА_3 . Рухаючись по проспекту Б. Хмельницького зробив маневр повороту ліворуч і заїхав на перехрестя вулиці Перемоги та пр. Б. Хмельницького. Навколо даного перехрестя, перетинаючи пр. Б. Хмельницького пролягав пішохідний перехід, перед яким зупинилась машина військових — темно-зелений позашляховик, який пропустив його, тому що на тротуарі перед пішохідним переходом був припаркований білий мінівен, який обмежував видимість. Переконаний у безпечності руху, він почав перетинати пр. Б. Хмельницького у напрямку вул. Перемоги, однак у цей час донька сказала, що автомобіль, який рухається по пр. Б. Хмельницького раптом почав набирати швидкість і рухатись на них. Намагаючись уникнути зіткнення, він натиснув на педаль акселератора, але автомобіль ВАЗ, за кермом якого перебував водій ОСОБА_2 , почав маневрувати в сторону його автомобіль, повертаючи у праву сторону, перетнув межу середньої та крайньої правої смуги дорожнього руху, внаслідок чого зіткнувся своїм переднім лівим крилом із задніми правими дверями автомобіля Hyundai. 
Точка зіткнення обох транспортних засобів відбулась в межах крайньої правої смуги, тобто ВАЗ змінив траєкторію свого руху із середньої смуги на крайню праву, фактично наздоганяючи Hyundai.
Свідком даної ДТП стала ОСОБА_4 , яка була пасажиром автомобіля Hyundai, а через 25 хвилин під`їхав громадянин ОСОБА_5 .
Також свідком даного ДТП став невідома особа яка зафіксувала на відео момент ДТП, який надав відеоматеріал учасникам пригоди.
Зазначає, що співробітники поліції з порушенням вимог чинного законодавства не зафіксували належним чином місце зіткнення транспортних засобів, тобто вказали його зі слів водія ВАЗ Чорного В.В., без перевірки даного факту щодо наявності відповідних матеріальних доказів, таких як епіцентр розльоту уламків корпусних деталей і факт автомобілів.
Вказує, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та схеми місця ДТП, він помітив розбіжності, а саме те, що точка зіткнення транспортних засобів у схемі місця ДТП була позначена поза контурами автомобіля ВАЗ, хоча вона знаходилась в районі переднього лівого колеса даного транспортного засобу, а також що у протоколі не зазначено свідка ОСОБА_3 та наявність відеозапису, однак працівник поліції відповіли, що такі розбіжності є формальністю і вони не можуть досконально записувати усі подробиці, бо у них ще є виклики. ОСОБА_3 не хотів вступати в конфлікт з представниками поліції, оскільки є інвалідом бойових дій та перебував у стресовому стані. 
На відеозаписі чітко зазначено, що зіткнення транспортний засобів відбулось у місці, де були розсипані уламки фар і корпусних деталей, які знаходяться біля лівого переднього колеса автомобіля ВАЗ, а в схемі місця ДТП зафіксовано положення лівого переднього колеса ВАЗ відносно дорожньої розмітки, яке знаходиться на крайній правій смузі руху транспортних засобів по проспекту Б. Хмельницького.
Отже, належними та достатніми доказами зафіксовано, що зіткнення транспортних засобів відбулося в межах крайньої правої смуги руху транспортних засобів в напрямку руху по проспекту Б. Хмельницького.
Також зазначає, що на момент ДТП, почали рух інші учасники дорожнього руху, тобто ця обставина може свідчити про те, що на момент зіткнення вже загорілося жовте світло для руху по пр. Б. Хмельницького, отже автомобіль ВАЗ протаранив автомобіль Hyundai, перетинаючи дане перехрестя на забороняючий червоний або жовтий сигнал світлофору.
З моменту, як транспортний засіб Hyundai починає рух на 19-й секунді відеозапису, до моменту зіткнення, яке відбулось на 23-й секунді запису, у водія ВАЗ було майже 3 секунди для того, щоб відреагувати на дорожні обставини, однак він не намагався зупинити свій автомобіль, застосувавши екстрене гальмування, оскільки на схемі ДТП та на відеозапису не убачається слідів гальмівного шляху.
Як убачається зі схеми місця ДТП, всі чотири колеса автомобіля ВАЗ знаходяться в межах крайньої правої смуги. Враховуючи ушкодження, яких зазнав автомобіль потерпілого, зафіксовані як у протоколі, такі і в долучених фотоматеріалах, наведене суперечить пояснення водія ОСОБА_2 про те, що він їхав прямо, нікуди не звертаючи і намагався гальмувати.
Апелянт уважає, що водій ОСОБА_2 порушив вимоги п. 18.4 ПДР, що є причинно-наслідковим зв`язком з настанням ДТП.
Вказує, що під час складання схеми місця ДТП, працівники поліції допустили недоліки, а саме:
- наявність в крайній правій смузі зеленого позашляховика (військової машини), яка зупинилась перед пішохідним переходом;
- наявність білого мінівена, який закривав видимість на тротуар зі сторони руху транспортного засобу ВАЗ на пішохідний перехід;
- не зазначено область і епіцентр уламків, які знаходились біля лівого переднього колеса автомобіля ВАЗ;
- визначення місця зіткнення транспортних засобів без належних підстав і перевірки матеріальних доказів;
- прискорення транспортного засобу ВАЗ в момент, коли вже загорілося жовте світло, яке заборонило рух а напрямку пр. Б. Хмельницького і дозволяло рух по вул. Перемоги;
- належне реагування зі сторони водія ОСОБА_2 на дорожні обставини і спрямування свого автомобіля наздогін автомобіля Hyundai.
Натомість суд першої інстанції не звернув уваги на зазначені недоліки та не надав оцінки відповідним доказам, а саме:
- діям водія ОСОБА_2 , який наближався до пішохідного переходу, перед яким зупинився автомобіль, а тротуар загороджував припаркований білий мінівен, не переконався у безпечності руху та продовжив рух свого автомобіля у порушення п. 18.4 ПДР;
- діям водія ОСОБА_1 , чи перебуває у взаємозв`язку не виконання ним п. 16.5-16.6 ПДР із настанням негативних наслідків у формі настання ДТП;
- порівняти негативні наслідки порушення ПДР обома водія та встановити чиї дії призвели до настання ДТП;
- оцінити відомості і обставини, зафіксовані у відеозаписі ДТП із свідченнями, які надали учасник події та свідки;
- надати оцінку діям водія ОСОБА_2 , а саме те, що він скерував свій транспортний засіб наздогін автомобілю Hyundai, внаслідок чого точка зіткнення автомобілів знаходиться в межах крайньої правої смуги дорожнього руху, і чи перебували такі дії ОСОБА_2 у взаємозв`язку із настанням негативних наслідків у формі ДТП;
- чи мав водій автомобіля ВАЗ ОСОБА_2 технічну можливість запобігти скоєнню ДТП шляхом своєчасного гальмування, тощо;
- застосувати практику Верховного Суду з аналогічних справ.
Враховуючи викладене, апелянт просить звільнити його від сплати судового збору.
Скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Дніпра від 03.06.2025 щодо ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
Скасувати адміністративний протокол ЕПР1 № 267695 від 10.03.2025, як такий, що складено з порушенням вимог чинного законодавства і закрити справу. 
Прийняти нову постанову, якою визнати вину ОСОБА_2 у вчиненні ДТП 10.03.2025 на перехресті вулиці перемоги і проспекту Б. Хмельницького.

В судовому засіданні апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної ОСОБА_1 та його захисник Бартош-Стрельников А.В. підтримали доводи поданої апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, просили скасувати рішення суду першої інстанції, а провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Додатково  ОСОБА_1  пояснив, що зміст наведених у рішенні місцевого суду його показань відповідають дійсності, але наведені вони не повністю. Свою вину не визнає та вважає, що схема ДТП не відповідає дійсності, оскільки в ній невірно зазначено розташування автомобілів та місце їх зіткнення. Також зазначив, що клопотання про призначення автотехнічної експертизи під час розгляду справи у суді першої інстанції не заявляв, оскільки вважав, що є і так очевидним вина саме водія ОСОБА_2 у порушені ПДР, що призвело до ДТП. 
При цьому захисник Бартош-Стрельников А.В. не наполягав на проведенні автотехнічної експертизи у суді апеляційної інстанції.

Потерпілий ОСОБА_2 та його представник — адвокат Чіп В.В. заперечували проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, вважали рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.
Додатково суду потерпілий  ОСОБА_2 пояснив, що зміст наведених у рішенні місцевого суду його показань відповідають дійсності. Зі схемою, складеною поліцейськими, він повністю згоден, підписував її разом з ОСОБА_1 без будь-яких зауважень та заперечень. Щодо нього адмінпротокол за ст.124 КУпАП працівниками патрульної поліції не складався.

Вислухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

       Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.
Як убачається з оскаржуваної постанови, місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, наявні в матеріалах провадження, зокрема на: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №267695 від 10.03.2025; схему місця ДТП від 03.04.2025; письмові пояснення водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , надані працівникам поліції та у суді, а також пояснення свідків події. 

Вказані докази були перевірені та досліджені під час апеляційного перегляду справи.
Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №267695 від 10.03.2025, складного стосовно ОСОБА_1 , 10.03.2025 о 13:05:00 годині в м. Дніпрі на перехресті проспекту Б. Хмельницького та вулиці Перемоги, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Hyundai, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по проспекту Б.Хмельницького та на перехресті з вулицею Перемоги, повертаючи ліворуч при зеленому сигналі світлофору, не дав дорогу автомобілю ВАЗ 211440 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , що рухався у зустрічному напрямку прямо по проспекту Б.Хмельницького у бік вулиці Шинної на зелений сигнал світлофору та скоїв зіткнення з цим автомобілем. Автомобілі отримали механічні ушкодження з матеріальним збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 16.6 ПДР, за що передбачені відповідальність за ст. 124 КУпАП.
       Зазначено, що свідки не залучались, до протоколу додаються схема місця ДТП, пояснення водіїв. 
Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, повідомлено місце та час розгляду справи, про що у відповідній графі міститься власноручний підпис ОСОБА_1 .
У графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» вказано «на окремому аркуші».
Вказано, що тимчасово вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_3 та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом серії НОМЕР_4 .
Протокол підписаний працівником поліції, який його складав та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності (а.с.1).

У схемі місця ДТП від 10.03.2025 відображено місце зіткнення автомобілів Hyundai д.н.з. НОМЕР_1 та ВАЗ 211440 д.н.з. НОМЕР_2 , напрямок їх руху, розташування після ДТП, вказано також, що транспортний засіб Hyundai з місця зіткнення переміщено, розташування дорожніх знаків 2.3 та 2.1, трамвайної колії, дорожньої розмітки 1.14.1.
Зазначено, що ДТП сталася при денному освітленні, стан покриття дорожньої частини — сухе, наявні дорожні знаки пріоритету на головній та другорядній дорогах, наявна горизонтальна розмітка проїжджої частини та наземного пішохідного переходу з дорожніми знаками та розміткою, недоліків в утриманні вулично-шляхової мережі, які стали супутньою причиною ДТП — немає.
Також у схемі місця ДТП відображено, що автомобіль ВАЗ 211440 д.н.з. НОМЕР_2 отримав деформацію та пошкодження ЛФП капоту, переднього лівого крила, розбито передній бампер, обидві передні блок-фари, решітку радіатора, деформовано та пошкоджено ЛФП переднього правого крила.
Автомобіль Hyundai д.н.з. НОМЕР_1 отримав деформацію та пошкодження ЛФП передніх та задніх правих дверей та правого порогу, пошкоджено накладки на двері.
В графі «Вид пригоди» вказано «зіткнення».
Кількість учасників ДТП — 2; транспортних засобів— 2.
В графі “Порушення пункту ПДР за ст. 124 КУпАП” вказано: п. 16.6 щодо водія ОСОБА_1 .
Схема місця ДТП підписана працівником поліції, який її складав, а також учасниками події — водіями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.2).

Згідно письмових пояснень від 10.03.2025 водій ОСОБА_1 зазначав, рухаючись на автомобілі Hyundai д.н.з. НОМЕР_1 по пр. Б. Хмельницького, на перехресті з вул. Перемоги, він мав намір здійснити поворот, зупинився з метою пропуску автомобіля військових. Однак водій військового автомобіля зупинився і дав знав, що пропускає його. ОСОБА_1 перетнув пр. Б. Хмельницького, в процесі чого відчув удав в задні бокові двері його автомобіля. ДТП сталася о 13.05 годині 10.03.2025.

Згідно письмових пояснень від 10.03.2025 водій ОСОБА_2  зазначав, що 10.03.2025 о 13.05 годин він керував автомобілем ВАЗ д.н.з. НОМЕР_2 , рухався по пр. Б. Хмельницького у середній смузі на зелений сигнал світлофору у бік вул. Шинної. На перехресті з вул. Перемоги транспортний засіб Hyundai д.н.з. НОМЕР_1 із зустрічного напрямку руху почав поворот ліворуч і здійснив зіткнення з його автомобілем. В наслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, люди не травмувалися (а.с.4).

Допитаний судом першої інстанції в якості свідка ОСОБА_6  пояснив, що 10.03.2025 приблизно о 13.05 годині він перебував у машині, за кермом якої був його батько. Він сидів на передньому пасажирському сидінні, рухалися по проспекту Богдана Хмельницького м. Дніпра, не перевищуючи швидкісного режиму. Зустрічний рух, спочатку проїжджає перший автомобіль. В цей момент «Хьондай» різко виїжджає на поворот ліворуч на трамвайні колії, мабуть їх переїжджає, зупиняється. Вони знижують швидкість. Оскільки той зупинився, вона продовжили рух, не добавляючи швидкості. «Хьондай» почав рухатися та сталося ДТП. «Хьондай» не надав їм перевагу у русі. Коли сталося зіткнення, «Хьондай» проїхав далі. Сам він не зміг відчинити свої двері, виліз через двері водія. Не може сказати, яка була відстань від них, як побачили «Хьондай».

Свідок ОСОБА_3  суду першої інстанції повідомила, що числа та місця не пам`ятає, вдень весною 2025 року, приблизно о 14.00 год. вона їхала з батьком ОСОБА_1 по проспекту Богдана Хмельницького, сиділа на передньому пасажирському сидінні. Вони стали повертати ліворуч, побачили, що їде військова машина назустріч з правого боку. Ця військова машина побачила їх, зупинилася та пропустила їх. Коли вони побачили, що їх пропустили, то почали їхати. Вона повернула голову направо та побачила, що в них летить машина. Сталося ДТП, вони трохи проїхали далі та зупинилися.

Свідок ОСОБА_7  під час розгляду справи судом першої інстанції вказав, що у квітні 2025 року, числа не пам`ятає, вдень, у світло пору, він був у центрі міста Дніпра, зателефонував ОСОБА_8 та повідомив, що у нього ДТП, попросив під`їхати. Він під`їхав, там вже була поліція. ОСОБА_9 під`їхав адвокат. ОСОБА_8 сказав, що розвертався їхати додому, на перехресті його підбили. Розмовляв з ОСОБА_10 , той казав, що побачив, що ОСОБА_8 пригальмував, хотів проскочити, але не сталося. ОСОБА_10 пояснив, що сина послав за тросом та попросив, щоб він відтягнув його машину до гаражу. Він на це погодився та допоміг ОСОБА_10 , тобто дотягнув його машину до гаражу.

Також, як судом першої інстанції, так і апеляційним судом, було досліджено відеозапис, долучений до матеріалів провадження, на якому зафіксовано обставини дорожньо-транспортної пригоду за участю автомобіля ВАЗ д.н.з. НОМЕР_2 та автомобіля Hyundai д.н.з. НОМЕР_1 , яка сталась 10.03.2025.
Згідно загальних положень, що містяться у п.1.1 Правил дорожнього руху України (далі- ПДР), ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
За вимогами п. 16.6 ПДР, повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.
Апеляційний суд, дослідивши зміст наявних у матеріалах справи доказів, дійшов до висновку про правильність викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин. Наявні в матеріалах провадження докази є належними, допустимими, такими, що доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі – Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Окрім того, стаття 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.
При розгляді даної справи апеляційний суд враховує рішення ЄСПЛ у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, у якому Суд зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Фактичні обставини, встановлені судом першої інстанції та матеріали справи свідчать про те, що саме внаслідок порушення ОСОБА_1 вимог п. 16.6 ПДР виникла дана дорожньо-транспортна пригода, оскільки останній керуючи автомобілем Hyundai, д.н.з. НОМЕР_1 о 13.05 годин 10.03.2025 на перехресті пр. Б.Хмельницького та вул.Перемоги в м. Дніпрі, повертаючи ліворуч при зелений сигнал світлофору не дав дорогу автомобілю ВАЗ 211440 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , що рухався у зустрічному напрямку прямо по пр. Б.Хмельницького у бік вул. Шинної на зелений сигнал світлофору, в результаті чого відбулось зіткнення транспортних засобів з матеріальними збитками.
Суд першої інстанції надав належну правову оцінку доказам, обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.
До тверджень апелянта про те, що точка зіткнення обох транспортних засобів відбулась в межах крайньої правої смуги, тобто автомобіль ВАЗ під керуванням водія ОСОБА_2 змінив траєкторію руху із середньої смуги на крайню праву, фактично наздоганяючи автомобіль Hyundai під керуванням ОСОБА_1 ; що співробітники поліції не зафіксували належним чином місце зіткнення транспортних засобів, слід віднестись критично, позаяк такі доводи є суб`єктивним висновком сторони захисту, який суперечить наявним матеріалам провадження.
Місце зіткнення транспортних засобів у середній смузі за напрямком руху автомобіля ВАЗ 211440 д.н.з.  НОМЕР_2  по пр. Б. Хмельницького зафіксоване у схемі місця ДТП від 10.03.2025 (а.с.2) та підтверджується відеозаписом дорожньо-транспортної пригоди та посекундною роздруківкою цього запису (а.с.38). Крім того, обставини, зафіксовані у наведених доказах підтверджуються поясненнями водіїв-учасників події, наданими ними працівникам поліції одразу після ДТП. Зокрема водій ОСОБА_1 у своїх пояснення, написаних власноручно зазначив, що від 10.03.2025, рухався на автомобілі Hyundai д.н.з. НОМЕР_1 по пр. Б. Хмельницького, на перехресті з вул. Перемоги, мав намір здійснити поворот, зупинився з метою пропуску автомобіля військових. Однак водій військового автомобіля зупинився і дав знав, що пропускає його. ОСОБА_1 перетнув пр. Б. Хмельницького та у процесі чого відчув удар в задні бокові двері його автомобіля (а.с.3). Водій ОСОБА_2 працівникам поліції повідомив, що о 13.05 годин 10.03.2025 рухався на автомобілі ВАЗ д.н.з. НОМЕР_2 по пр. Б. Хмельницького у середній смузі на зелений сигнал світлофору у бік вул. Шинної. На перехресті з вул. Перемоги транспортний засіб Hyundai д.н.з. НОМЕР_1 із зустрічного напрямку руху почав поворот ліворуч і здійснив зіткнення з його автомобілем. (а.с.4).
Таким чином твердження водія ОСОБА_1 про те, що автомобіль ВАЗ змінив траєкторію руху із середньої смуги на крайню праву, наздоганяючи автомобіль Hyundai, є надуманим. Як убачається з долученого до матеріалів провадження відеозапису, автомобіль ВАЗ під керуванням ОСОБА_2 їхав у середні 1 полоси руху по пр. Б. Хмельницького у напрямку вул. Шинної, а темно-зелений автомобіль військових у цей час перебував у крайній правій полосі руху попутного напрямку. Цей висновок також підтверджується поясненнями водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , наданими ними одразу після ДТП 10.03.2025, інформацією, зазначеною у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 267695 від 10.03.2025 та схемі місця ДТП.
Апеляційний суд зауважує, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підписав складені працівниками поліції протокол про адміністративне правопорушення серії ЕРП1 № 267695 від 10.03.2025 та схему місця ДТП до нього без жодних зауважень чи клопотань, а апеляційні доводи про те, що він бачив неточності у схемі, однак не хотів вступати у конфлікт з представниками поліції, оскільки є інвалідом бойових дій — є безпідставні.
Обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності судом не встановлено та стороною захисту надано не було. Також не було надано і доказів оскарження дій працівників поліції, зокрема і щодо неналежного складення схеми місця ДТП.
Є неспроможними та не підтверджені жодним належними доказами і апеляційні доводи ОСОБА_1 про те, що водій автомобіля ВАЗ 211440 д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 скоїв зіткнення з автомобілем Hyundai, д.н.з. НОМЕР_1 , перетинаючи перехрестя на забороняючи червоний або жовтий сигнал світлофору. 
Не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не ґрунтуються на вимогах і посилання апелянта на те, що водій ОСОБА_2 не намагався зупинити свій автомобіль, застосувавши екстрене гальмування, про порушення ним вимог п. 18.4 ПДР, перебування цього порушення вимог ПДР у причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної ДТП, а також про необхідність визнання водія автомобіля ВАЗ 211440 д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Такі твердження сторони захисту не відповідають встановленим судом обставинам справи та спростовуються наявними матеріалами справи. Про призначення автотехнічної експертиз сторона захисту не клопотала ані у суді першої інстанції, ані під час апеляційного розгляду. Крім того, апеляційний суд зазначає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених уст. 258 КУпАП. 
Є некоректними твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не звернув увагу та не застосував практику Верховного суду з аналогічних справи, оскільки існуюча в Україні система права, зокрема, про адміністративні правопорушення, не передбачає його джерелом, судовий прецедент. Згідно ч.1 ст.36 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. В той же час, оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення в касаційному порядку положеннями КУпАП не передбачено, оскільки за ст. 294 КУпАП, постанова судді у справах про адміністративні правопорушення може бути оскаржена лише до суду апеляційної інстанції. 
Отже, аналіз досліджених під час судового розгляду та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів при обставинах встановлених постановою судді Шевченківського районного суду міста Дніпра від 03.06.2025, чим він порушив вимоги п.16.6 ПДР, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.
Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
У свою чергу належних доказів на спростування висновків суду першої інстанції особою, яка притягається до адміністративної відповідальності під час апеляційного розгляду не надано.
Твердження ОСОБА_1 про необхідність звільнення його від сплати судового збору є такими, що не заслуговують на увагу. Так, у п.13 ч.1 ст.5 Закону України “Про судовий збір”, на який посилається сторона захисту, зазначено, що звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. 
Натомість у даній справі ОСОБА_1 , який згідно посвідчення серії НОМЕР_5 є учасником бойових дій, але має процесуальний статус особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та рішенням суду першої інстанції обґрунтовано визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, ця справа не пов`язана з порушенням його прав, а тому він повинен нести тягар сплати судового збору. 
Не ґрунтується на вимогах закону і вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 про необхідність скасування протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №267695 від 10.03.2025, складеного щодо нього, оскільки згідно ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; скасувати постанову та закрити провадження у справі; скасувати постанову та прийняти нову постанову; змінити постанову.
В апеляційній скарзі містяться також інші доводи, які зводяться до дослівного викладу положень КУпАП, без їх належного співвідношення до доказів та фактичних обставин цієї справи, тому не потребують детального аналізу апеляційним судом, оскільки не мають вирішального значення у цьому провадженні, виходячи із предмету та меж доказування у даній категорії справ, а правова оцінка та мотиви апеляційного суду за всіма ключовими доводам сторони захисту, на які апелянт акцентував увагу в апеляційній скарзі, викладені вище.
Застосовуючи такий підхід, апеляційний суд виходить з усталеної практики Європейського суду з прав людини щодо мотивування судового рішення. І хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 р., заява № 4909/04, § 58). Суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені у даній справі, були вивчені.
Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн., у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП.
Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Шевченківського районного суду міста Дніпра від 03 червня 2025 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду міста Дніпра від 03 червня 2025 року про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО
АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ                                                  В.В. РУДЕНКО