ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/10325/24                                Головуючий у 1-й інстанції: Паламар П.Г.
                                                                                    Суддя-доповідач:  Василенко Я.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  23 липня 2025 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                    Василенка Я.М.,
суддів                              Ганечко О.М., Кузьменка В.В., 

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30.01.2025 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
                                        В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:  
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо непоновлення виплати пенсії за віком відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 231850002292 від 16.08.2023 про призначення пенсії за віком, прийнятого за заявою від 31.05.2023 та виплати заборгованості з жовтня 2023 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області поновити виплату пенсії за віком відповідно до рішення №231850002292 від 16.08.2023 Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про призначення пенсії за віком, прийнятого за заявою від 31.05.2023, та виплатити заборгованість з жовтня 2023 року.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 30.01.2025 позов задоволено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області звернулось із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів ухвалено рішення про продовження апеляційного розгляду даної справи на розумний строк.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 16.08.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області рішенням №231850002292 призначило пенсію за віком ОСОБА_1  згідно заяви від 31.05.2023.
Листом від 05.09.2023 №2300-0302-9/58640 Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області звернулося до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про перегляд рішення про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 згідно п. 5 ч. 2 ст. 114 Закону України   «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області рішення про відмову в призначенні пенсії №231850002292 від 09.10.2023 на заміну рішення про призначення від 11.08.2023, відмовлено гр. ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком згідно п. 5 ч. 2 ст. 114 Закону України   «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»,   у зв`язку з відсутністю необхідного стажу на посаді доярки.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 22.04.2024 по справі №580/12551/23 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 09.10.2023 №231850002292 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо непоновлення пенсії, позивач звернулася до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що оскільки рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 22.04.2024 по справі №580/12551/23 скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 09.10.2023 №231850002292, яким переглянуто рішення про призначення позивачу пенсії та відмовлено в її призначенні, відповідач, керуючись ч. 2   ст. 49 Закону № 1058-IV, зобов`язаний був протягом 10 днів з дня набрання рішенням суду законної сили відновити її виплату.
Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Частиною 1   ст. 129-1 Конституції України   передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до   ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Отже, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 22.04.2024 по справі №580/12551/23 скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 09.10.2023 №231850002292   про відмову в призначенні пенсії на заміну рішення про призначення від 11.08.2023, яким відмовлено гр. ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком згідно п. 5 ч. 2 ст. 114 Закону України   «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»,   у зв`язку з відсутністю необхідного стажу на посаді доярки.
Разом з цим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Приписами ст. 5 Закону №1058-IV встановлено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.
Таким чином, нормативно-правовим актом, яким визначено підстави припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення), є Закон №1058-IV. Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом №1058-IV, можуть застосовуватися виключно за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.
Згідно ч. 1   ст. 46 Закону №1058-IV, нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Частиною першою статті 49 Закону №1058-IV передбачено випадки, коли виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється, а саме: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність, як такі, що є неконституційними на підставі Рішення Конституційного Суду № 25-рп/2009 від 07.10.2009; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.
Приписами частини 2   статті 49 Закону № 1058-IV, поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. 
Виплата пенсії поновлюється у порядку, передбаченому ч.3 ст.35 та ст.46 цього Закону.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, оскільки рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 22.04.2024 по справі №580/12551/23 скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 09.10.2023 №231850002292, яким переглянуто рішення про призначення позивачу пенсії та відмовлено в її призначенні, відповідач, керуючись ч. 2   ст. 49 Закону № 1058-IV, зобов`язаний був протягом 10 днів з дня набрання рішенням суду законної сили відновити її виплату.
Отже, враховуючи вищевказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача поновити виплату пенсії позивача з урахуванням правових висновків суду, висловлених у цьому рішенні.
Також, слід зазначити, що Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 №137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.
Отже, право особи на отримання пенсії, як складова частина права на соціальний захист, є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.
За таких обставин, колегія суддів зазначає, що бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області у поновленні виплати пенсії за віком позивачу є протиправною.
При цьому, з огляду на суть та характер спірних відносин, зважаючи на необґрунтованість відмови в поновленні виплати позивачу пенсії, колегія суддів вважає, що, з метою належного способу захисту прав позивача, суд першої інстанції правильно зобов`язав відповідача поновити нарахування і виплату пенсії за віком.
В той же час, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову. Також, апеляційна скарга не містить посилань на обставини, передбачені статтями 317-319 КАС України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.
Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт незаконності та необґрунтованості рішення суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30.01.2025 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий:                                                                      Василенко Я.М.

Судді:                                                                                Ганечко О.М.

                                                                                          Кузьменко В.В.