КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
вул. Солом`янська, 2-а, м. Київ, 03110
e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

Унікальний номер 2604/6599/12 Апеляційне провадження № 22-ц/824/10711/2025	Головуючий у суді першої інстанції - Гончарук В.П. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.	
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
10 липня 2025 року                                                                                місто Київ
 
Київський апеляційний суд у складі:
суддя-доповідач                                        Оніщук М.І.,
судді                                                            Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,
секретар                                                     Цалко Д.М.,
за участю:
представника боржника                           Гусєва П.В., 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 12 травня 2021 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвест-Кредо", до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року ТОВ ФК "Інвест-Кредо" звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з заявою, в якій просило:
- замінити стягувача - ПАТ "Дельта Банк" на ТОВ "ФК "Інвест-Кредо" у виконавчому листі, виданому Дніпровським районним судом м. Києва на виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20.07.2012 по справі № 2604/6599/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованості за кредитним договором у розмірі 889386 грн. 27 коп. та судовий збір у розмірі 3219 грн., а всього 892605 грн. 27 коп.;
- видати ТОВ "ФК "Інвест-Кредо" дублікат вказаного виконавчого листа з виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20.07.2012 по справі № 2604/6599/11;
- поновити ТОВ "ФК "Інвест-Кредо" строк для пред'явлення до виконання виконавчого листа, виданого Дніпровським районним судом м. Києва на виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20.07.2012 по справі № 2604/6599/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованості за кредитним договором у розмірі 889386 грн. 27 коп. та судовий збір у розмірі 3219 грн., а всього 892605 грн. 27 коп.
Заяву обгрунтовано тим, що заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20.07.2012 по справі № 2604/6599/11 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованість за кредитним договором 889386,27 грн., судовий збір у розмірі 3219 грн., а всього 892605,27 грн.
20.07.2012 на виконання вказаного рішення Дніпровським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист.
01.11.2012 на виконання вказаного виконавчого листа старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Макаренко С.В. було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2.
Разом з тим, 20.07.2020 між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "ФК "Інвест-Кредо" було укладено Договір № 2290/К про відступлення прав вимоги, за яким відступлено шляхом продажу ТОВ "ФК "Інвест-Кредо" право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 661-100/ФК-0 та Іпотечним договором від 04.04.2008.
При цьому, як стало відомо заявнику після ознайомлення з інформацією з Автоматизованої системи виконавчого провадження Відділом державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та закриття ВП № НОМЕР_2.
За даними АСВП виконавчі провадження щодо відповідача є закінченим у зв'язку з тим, що виконавчою службою не розшукано майно, за рахунок якого можливо задовольнити вимоги кредитора.
Крім того, за інформацією банку виконавчі листи з виконання рішення суду у даній справі на адресу ПАТ "Дельта Банк" не надходили.
За вказаних обставин, заявник звернувся до суду з даною заявою, яку просив задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12.05.2021 заяву задоволено. Замінено стягувача ПАТ "Дельта Банк" на його правонаступника - ТОВ "ФК "Інвест-Кредо" при виконанні заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20.07.2012 по цивільній справі № 2604/6599/11 за позовною заявою ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Видано дублікат виконавчого листа № 2604/6599/12, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 20.07.2012, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Дельта Банк" 889386,27 грн. заборгованості по кредитному договору та суму сплаченого судового збору у розмірі 3219,00 грн., а всього 892605,27 грн. Поновлено ТОВ "ФК "Інвест-Кредо" строк для пред'явлення до виконання виконавчого листа № 2604/6599/12, виданого Дніпровського районним судом м. Києва 20.07.2012, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Дельта Банк" 889386,27 грн. заборгованості по кредитному договору та суму сплаченого судового збору у розмірі 3219,00 грн., а всього 892605,27 грн. (а.с. 77, 78).
В апеляційній скарзі боржник, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, а також невідповідність висновків суду  першої інстанції фактичним обставинам справи, просить ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити заявнику у поновленні строку на пред'явлення виконавчого документу до виконання та видачі дублікату виконавчого листа.
Так, в обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги зазначає, що поза увагою суду першої інстанції залишилося те, що первісний стягувач з 2016 року не здійснював жодних дій щодо примусового виконання рішення у даній справі, що, у свою чергу, свідчить про відсутність підстав для задоволення заяви.
Крім того, вказує, що боржник не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 81-86).
Представник боржника у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
Представник стягувача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а розгляд справи проводити за його відсутністю.
Враховуючи положення ч.2 ст. 372 ЦПК України, судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутності представника стягувача, оскільки його  неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Ухвалу суду оскаржено лише боржником і лише в частині задоволених вимог про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання та видачу його дублікату. В частині вирішення питання щодо заміни сторони виконавчого провадження ухвала суду сторонами не оскаржена, а тому в апеляційному порядку не переглядається.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника боржника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Так, постановляючи оскаржувану ухвалу про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого документа, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджується факт втрати виконавчого листа при пересилці документів та доведеність заявником поважність підстав для пропущення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання.
При цьому, при вирішенні питання щодо розгляду справи за відсутності учасників справи суд першої інстанції керувався тим, що сторони у судове засідання не з`явилися, а їх неявка у судове засідання не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.
Разом з тим, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, з огляду на наступне.
У п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно з ч. 3 ст 442 ЦПК України суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.
Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів, надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, а у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Юридичним особам та фізичним особам-підприємцям у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 13.12.2011 року у справі "Trudov v. Russia", принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Однак, матеріали справи не містять жодних доказів про отримання повісток про виклик до суду учасників справи, у тому числі боржника ОСОБА_1 .
У свою чергу, як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 18.04.2022 року у справі № 522/18010/18 від 18.04.2022 року, обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання є реалізацією однієї з основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов'язку призводить до порушення не лише права учасника бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства. Розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності учасника справи якого не було повідомлено про місце, дату і час судового засідання, є обов`язковою та безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції, якщо такий учасник обгрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що розглянувши справу за відсутності ОСОБА_1 , щодо якого відсутні докази повідомлення належним чином про дату, час і місце розгляду справи, суд першої інстанції порушив його право на участь у судовому розгляді, не забезпечив можливості обґрунтувати свої заперечення щодо заяви і, таким чином, не взяв до уваги вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд. 
Отже ухвала першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення по суті вимог заяви.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20.07.2012 позовну заяву ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 889386 грн. 27 коп. та 3219 грн. 00 коп. судового збору.
На виконання вказаного заочного рішення 20.07.2012 Дніпровським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 2604/6599/2012.
Постановою старшого державного виконавця ВДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Макаренко С.В. від 01.11.2012 було відкрито виконавче провадження №35013989.
Постановою головного державного виконавця ВДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Макаренко С.В. від 30.01.2015 виконавчий лист було повернуто стягувачу з підстав, передбачених п. 9 ч. 1 ст. 47 та ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження".
20.07.2020 між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "ФК "Інвест-Кредо" було укладено Договір № 2290/К про відступлення прав вимоги, за яким відступлено шляхом продажу ТОВ "ФК "Інвест-Кредо" право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 661-100/ФК-0 та Іпотечним договором від 04.04.2008.
У листі ПАТ "Дельта Банк" на адресу ТОВ "ФК "Інвест-Кредо" від 24.08.2020 за вих. № 02.2.3-854 зазначено, що за результатами додаткової перевірки було встановлено наступне: постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві з виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10.08.2009 по справі № 2-738/1 та оригінал виконавчого листа, виданого на виконання вказаного рішення суду по боржнику ОСОБА_3 до АТ "Дельта Банк" не надходили та у АТ "Дельта банк" відсутні.
Постанова про повернення виконавчих документів стягувачеві з виконання заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20.07.2012 по справі № 2604/6599/11 та оригінал виконавчого листа, виданого на виконання вказаного рішення суду по боржнику ОСОБА_3 до АТ "Дельта Банк" не надходили та у АТ "Дельта Банк" відсутні (а.с. 68).
Так, відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент набрання чинності  рішення суду законної сили) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.
Отже, строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання у даній справі становив один рік.
Відповідно до ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент набрання чинності  рішення суду законної сили) стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.
Положеннями ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання) суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом. Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.
Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від обставин та характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
У правових висновках щодо застосування норм права, викладених у пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зазначено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України). 
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободщодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).
            Встановлення в законі строків на пред`явлення виконавчих листів до виконання також спрямовано на забезпечення вказаного принципу. Безпідставне поновлення строку може порушити принцип правової визначеності.
            Разом з тим, сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України»).
            Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
            Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків порушує законні права та інтереси сторін і суперечить принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29.10.2015 в справі «Устименко проти України», заява № 32053/13 ).
            Єдиною та необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність в особи поважних причин його пропуску. При цьому, поважність причин є оціночною категорією та повинна визначатися, виходячи з наявності реальних обставин, які фактично унеможливили вчинення особою відповідної процесуальної дії вчасно, тобто в межах строків, установлених законодавством.
            
Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Також, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. 
Як вбачається з матеріалів справи, заявник вказує, що ТОВ «Фінансова Компанія «Інвест-Кредо» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту ОСОБА_1 з 20.07.2020, що, на думку заявника,  є однією із підстав поважності пропуску  строків на пред`явлення  виконавчого листа до виконання.
Водночас, колегія суддів критично оцінює вказані доводи заявника, оскільки дані обставини та факт відступлення права вимоги не можуть бути поважними причинами для поновлення пропущеного строку. 
Будь-яких інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували об`єктивну неможливість первісного стягувача та його правонаступника вчинити всі можливі дії, спрямовані на пред`явлення виконавчого документа до виконання у строки, визначені чинним законодавством України, матеріали справи не містять.
За таких обставин, висновки суду першої інстанції щодо поважності причин пропуску строку та наявність підстав для задоволення заяви в цій частині є помилковими та не відповідають вимогам закону.
Що стосується вимоги заяви про видачу дублікату виконавчого листа, колегія суддів враховує наступне.
Відповідно до п. 17.4. Перехідних Положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Зазначеною нормою цивільного процесуального законодавства передбачено, що заява про видачу дубліката виконавчого документа може бути подана до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Така ж правова позиції викладена в постановах Верховного Суду від 10 вересня 2018 року у справі №5011-58/9614-2012, від 16 серпня 2018 року у справі № 6/275-08, від 15 серпня 2018 року у справі № 6/256, від 26 квітня 2018 року у справі № 922/6111/15 та від 21 січня 2019 року у справі №916/215/15-г).
Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.
Враховуючи викладене, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. 
Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.
Зазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, яка викладена в постанові від 21 серпня 2019 року в справі №2-836/11.
На підтвердження обставин втрати виконавчого листа заявником надано до суду лист ПАТ "Дельта Банк" від 24.08.2020.
Разом з тим, вказаний лист не може слугувати належним доказом втрати виконавчого листа № 2604/6599/2012, оскільки у вказаному листі відсутні будь-які відомості саме щодо цього виконавчого листа.
Крім того, із заявою про видачу дубліката виконавчого листа можна звернутися лише в межах строків пред`явлення їх до виконання й видача дубліката виконавчого документа можлива за умови поновлення строку пред`явлення цього документа до виконання у разі його пропуску, в поновленні якого, в даному, випадку підстав не має. 
Таким чином, з огляду на те, що заявником не надано достовірних та беззаперечних доказів втрати оригіналу виконавчого документу, про видачу дублікату якого подано заяву, а також, що строк пред`явлення до виконання цього виконавчого листа закінчився до подання цієї заяви й підстав для його поновлення апеляційним судом не встановлено,  колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ТОВ "ФК "Інвест-Кредо" про  видачу дублікатів виконавчого листа та обґрунтованість доводів апеляційної скарги  в цій частині.
Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).
Таким чином, постановлена судом ухвала в частині вирішення питання про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання та видачу його дублікату, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви в цій частині. 
При цьому, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що він не позбавлений права повторно звернутися до суду першої інстанції з аналогічною заявою та надати, при цьому, всі належні документи, які б дозволили суду обгрунтовано вирішити вказані питання.
Також, оскільки колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, з заявника на користь боржника підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 605 грн. 60 коп.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд
 
У Х В А Л И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах ОСОБА_2 , - задовольнити.
Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 12 травня 2021 року - скасувати.
Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвест-Кредо" про заміну сторони виконавчого провадження, поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа та видачу дубліката виконавчого документа у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвест-Кредо" (код ЄДРПОУ 39761587, місцезнаходження: м. Київ, вул. Ярославів Вал, 13/2Б) на користь ОСОБА_1  (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.
Повний текст постанови складений 22 липня 2025 року.
 
Суддя-доповідач                                                                      М.І. Оніщук
 
Судді                                                                                 В.А. Шебуєва
 
                                                                                            О.В. Кафідова