К И Ї В С Ь К И Й    А П Е Л Я Ц І Й Н И Й    С У Д	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
26 червня 2025 року                                                                            місто Київ
 
справа № 2-2065/12
апеляційне провадження № 22-ц/824/11994/2025
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді – Саліхова В.В.,
 
суддів: Євграфової Є.П., Левенця Б.Б.,
 
за участю секретаря судового засідання: Алієвої Д.У.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Державної іпотечної установи – Подольної Ольги Миколаївни на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 23 квітня 2025 року, постановлену під головуванням судді Цимбал І.К., за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є Державна іпотечна установа, до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
 
в с т а н о в и в :
У березні 2025 року ОСОБА_1  звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого листа №2-2065/12 від 29 серпня 2014 року таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом ПАТ «Фінанси та кредит» (правонаступником якого є Державна іпотечна установа) до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування заяви заявник зазначає, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва 29 січня 2014 року позовні вимоги ПАТ «Фінанси та кредит» до ОСОБА_2 ,         ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фінанси та кредит» заборгованість в розмірі 1 166 061, 78 грн.
На виконання рішення суду, 29 серпня 2014 року Дарницьким районним судом м. Києва було видано виконавчий лист про стягнення солідарної заборгованості з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фінанси та кредит» в розмірі 1 166 061, 78 грн.
11.02.2015 на підставі Договору відступлення права вимоги №17/4-В новим кредитором за кредитним договором є Державна іпотечна установа.
На виконанні у приватного виконавця Лановенко Л.О., перебуває виконавче провадження № 59691689 з примусового виконання виконавчого листа від 29.08.2014 у справі № 2- 2065/12.
Ухвалою Господарського суду м. Києва від 14.09.2022 відкрито провадження у справі №910/20562/21 про неплатоспроможність ОСОБА_2 та затверджено план реструктуризації заборгованості перед Державною іпотечною установою за кредитним договором з урахуванням п. 5 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ.
Згідно умов Плану реструктуризації ОСОБА_2 протягом 120 місяців мав сплатити Державній іпотечній установі реструктуризоване зобов`язання у сумі 290 639,96 грн. та відсоткову ставку на реструктуризоване зобов`язання у розмірі 39 962,99 грн., що разом становить 330 602,95 грн.
В період з 21.11.2022 по 06.09.2024 ОСОБА_2 було здійснено 24 платежі на рахунок Державної іпотечної установи в загальній сумі 66 360,00 грн.
07.10.2024 ОСОБА_2 одним платежем було сплачено 100 000,00 грн. на рахунок Кредитора.
05.11.2024 ОСОБА_2 одним платежем було сплачено 64 243,00 грн.на рахунок Державної іпотечної установи.
22.11.2024 ОСОБА_2 одним платежем було сплачено 100 000,00 грн. на рахунок Кредитора.
Таким чином, станом на 04.12.2024 ОСОБА_2 достроково виконано умови плану реструктуризації, затвердженого ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.09.2022 у справі №910/20562/21, шляхом сплати на рахунок Державної іпотечної установи 330 602,95 грн.
Оскільки ОСОБА_2 достроково виплатив заборгованість згідно плану реструктуризації, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, тому виконавчий лист має бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 23 квітня 2025 року заяву задоволено.
Визнано виконавчий лист № 2-2065/12, виданий Дарницьким районним судом міста Києва 29 серпня 2014 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є Державна іпотечна установа, заборгованості в розмірі 1 166 061,78 грн. таким, що не підлягає виконанню.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник Державної іпотечної установи – Подольна О.М. звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 23 квітня 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити.
Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що тільки ОСОБА_2 ухвалою Господарського суду міста Києва визнано неплатоспроможним, а не ОСОБА_1 . 
ОСОБА_1 це поручитель по договору про відкриття кредитної лінії № 48-06-Ил/02 від 10 листопада 2006 року, тобто солідарний боржник, зокрема і за рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 29 січня 2014 року. Доказів того, що ОСОБА_1 сплатила заборгованість матеріали справи не містять. 
З огляду на наведене, вважає, що на ОСОБА_1 не розповсюджується звільнення від боргу, тому визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є передчасним.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 – ОСОБА_4 просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду – без змін, посилаючись на те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, апелянтом не наведено підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.
В судовому засіданні представник Державної іпотечної установи – Подольна О.М. підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.
Представник ОСОБА_2 – ОСОБА_4 проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив залишити її без задоволення.
Заслухавши доповідь судді Саліхова В.В., пояснення учасників справи, які з’явилися в судове засідання,, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від Дарницького районного суду м. Києва 29 січня 2014 року позовні вимоги ПАТ «Фінанси та кредит» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фінанси та кредит» заборгованість в розмірі 1 166 061, 78 грн.
На виконання рішення суду, 29 серпня 2014 року Дарницьким районним судом м. Києва було видано виконавчий лист про стягнення з солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фінанси та кредит» 1 166 061, 78 грн.
11.02.2015 на підставі Договору відступлення права вимоги №17/4-В новим кредитором за кредитним договором є Державна іпотечна установа.
На виконанні у приватного виконавця Лановенко Л.О., перебуває виконавче провадження № 59691689 з примусового виконання виконавчого листа від 29.08.2014 у справі № 2- 2065/12.
Ухвалою Господарського суду м. Києва від 14.09.2022 відкрито провадження у справі №910/20562/21 про неплатоспроможність ОСОБА_2 та затверджено план реструктуризації заборгованості перед Державною іпотечною установою за кредитним договором з урахуванням п. 5 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ.
Згідно умов Плану реструктуризації ОСОБА_2 протягом 120 місяців мав сплатити Державній іпотечній установі реструктуризоване зобов`язання у сумі 290 639,96 грн.та відсоткову ставку на реструктуризоване зобов`язання у розмірі 39 962,99 грн., що разом становить 330 602,95 грн.
В період з 21.11.2022 по 06.09.2024 ОСОБА_2 було здійснено 24 платежі на рахунок Державної іпотечної установи в загальній сумі 66 360,00 грн.
07.10.2024 ОСОБА_2 одним платежем було сплачено 100 000,00 грн. на рахунок Кредитора.
05.11.2024 ОСОБА_2 одним платежем було сплачено 64 243,00 грн. на рахунок Державної іпотечної установи.
22.11.2024 ОСОБА_2 одним платежем було сплачено 100 000,00 грн. на рахунок Кредитора.
Таким чином, станом на 04.12.2024 ОСОБА_2 достроково виконано умови плану реструктуризації, затвердженого ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.09.2022 у справі №910/20562/21, шляхом сплати на рахунок Державної іпотечної установи 330 602,95 грн.
22.01.2025 ухвалою Господарського суду міста Києва закрито провадження у справі №910/20562/21 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 у зв`язку з виконанням плану реструктуризації боргів, фізичну особу ОСОБА_2 звільнено від боргів, а саме - визнано погашеними грошові вимоги кредитора у справі № 910/20562/21.
Отже, станом на сьогодні у ОСОБА_2 відсутні зобов`язання за Кредитним договором, які підлягають примусовому стягненню, в тому числі на підставі виконавчого листа у справі №2-2065/12 виданого Дарницьким районним судом міста Києва від 29.08.2014 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк» «Фінанси та кредит» заборгованості у розмірі 1 166 061,78 грн.
Відповідно до п. 1.1. Договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, у тому числі по основному боргу, сплаті щомісячних відсотків і підвищення процентів, сплаті комісійної винагороди, сплаті неустойки по основному боргу та процентам, а також по підвищенню всіх збитків.
Відповідно до п. 2.1. Договору поруки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.
Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що зобов`язання           ОСОБА_2 за кредитним договором припинені в зв`язку з повною сплатою боргу згідно плану реструктуризації, таким чином і припинилися зобов`язання покладені на ОСОБА_1 договором поруки, тому наявні підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 553 ЦК України, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Відповідно до ч.1,2 ст. 554 ЦК України, встановлено, що в разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк. встановлений договором або законом.
Встановлено, що ОСОБА_2 достроково виконав умови реструктуризації заборгованості та сплатив на рахунок кредитора заборгованість в розмірі 330 602, 95 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
Згідно ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Встановивши, що зобов`язання ОСОБА_2 за кредитним договором припинені в зв`язку з повною сплатою боргу згідно плану реструктуризації, таким чином і припинилися зобов`язання покладені на ОСОБА_1 договором поруки, як солідарного боржника, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Доводи апеляційної скарги про те, що тільки ОСОБА_2 ухвалою Господарського суду міста Києва визнано неплатоспроможним, а не ОСОБА_1 , висновків суду не спростовують, тому відхиляються колегією суддів. 
Посилання в апеляційній скарзі на відсутність доказів сплати ОСОБА_1 заборгованості, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки обов`язок щодо погашення заборгованості виконано боржником ОСОБА_2 відповідно до плану реструктуризації, що дає підстави стверджувати про відсутність обов`язку сплати ОСОБА_1 заборгованості, як солідарним боржником.
Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують, зводяться до незгоди з ними та необхідності здійснення переоцінки встановлених судом фактичних обставин справи, яким суд надав обґрунтовану правову оцінку.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Колегія суддів враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони, хоча  пункт 1 статті 6 і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну  відповідь  на  кожний  аргумент (рішення у справі «RUIZ TORIYA v. SPAINE», заява від 09 грудня 1994 року № 18390/91, § 29). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення від 27 вересня 2001 року у справі «HIRVISAARI v. FINLAND», заява № 49684/99, § 2).
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування ухвали суду, оскільки суд, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали Дарницького районного суду міста Києва від 23 квітня 2025 року - без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд,-
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника Державної іпотечної установи – Подольної Ольги Миколаївни - залишити без задоволення.
Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 23 квітня 2025 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 
 
Повний текст постанови складено 26 червня 2025 року.
 
Головуючий:

Судді: