ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 669/1090/24
Провадження № 33/820/313/25

       Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Плюти В.С., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , захисника Кучерука Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника Кучерука Т.М., в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Білогірського районного суду Хмельницької області від 19 березня 2025,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою          ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.
Роз`яснено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення (ч. 1 ст. 307 КУпАП). У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом (ч. 1 ст. 308 КУпАП). У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень (ч. 2 ст. 308 КУпАП). 
За постановою суду, 03 грудня 2024 року, близько 07 год 48 хв по вул. Цегельна, 18, в с-щі Білогір`я, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (тремтіння пальців рук, неприродня блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку у медичному закладі КНП «Білогірська багатопрофільна лікарня» - відмовився, чим порушив п. 2.5. ПДР – відмова особи, як керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 – адвокат Кучерук Т.М. просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Сторона захисту переконує, що працівники поліції безпідставно зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , вказавши причину зупинки «Воєнний стан», що не передбачено ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», а тому всі подальші їх дії є незаконними, зокрема вимога щодо проходження ОСОБА_1 огляду на стан наркотичного сп`яніння. Переконує, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, лише вимагав проведення такого на законних підставах. Зазначає, що матеріали справи не містять доказів правомірності використання приладів відеофіксації та не зазначено, який саме прилад застосовувався. Сам відеозапис не є безперервним, ним не зафіксовано процедури складання акту огляду, вручення його копії та видачі направлення на огляд водія у заклад охорони здоров`я. Означених документів не містять і матеріали справи. Посилається на те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не було залучено свідків, порушено вимоги ч. 1 ст. 266 КУпАП. Звертає увагу, що в день зупинки ОСОБА_1 працівниками поліції та складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП останній сам звернувся до Білогірської БЛ для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та висновком Білогірської БЛ №23 від 03.12.2024 підтверджено негативні результати аналізів на вміст у крові ОСОБА_1 наркотичних речовин, однак вказані медичні документи суд першої інстанції проігнорував та не взяв до уваги. 

Заслухавши пояснення  ОСОБА_1  та його захисника – адвоката Кучерука Т.М., на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, однак не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає, у тому числі, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За правилами ч.ч.2,3 ст.266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Відповідно до вимог п.2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Суд першої інстанції, при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , доведеності його вини, зазначених вимог закону дотримався.
Так, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 187476, складеного поліцейським сектору поліцейської діяльності № 1 Шепетівського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області 03 грудня 2024 року о 08 год 18 хв стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, за порушення ним п. 2.5 ПДР України – відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі;
- даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, згідно з яким ОСОБА_1 направлено на огляд до КНП «Білогірська багатопрофільна лікарня», однак такий не проводився через відмову ОСОБА_1 від проходження огляду;
- даними відеозапису від 03 грудня 2024 року, яким зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
У судовому засіданні першої та апеляційної інстанції ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що він відмовився пройти освідування в медичному закладі на вимогу працівників поліції, оскільки вважає, що його зупинили безпричинно, а також в нього неприязні відносини з працівником поліції, який раніше складав стосовно нього протокол про вчинення аналогічного правопорушення, проте апеляційним судом його було визнано невинним. Крім цього зазначив, що він не вживає наркотичних засобів і відмовився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в лікувальному закладі, оскільки не хотів розголосу, так як працює вчителем у школі. Також вказав, що працівники поліції назвали йому ознаки наркотичного сп`яніння, яких в нього насправді не було.
Захисник – адвокат Кучерук Т.М. в судовому засіданні, за аналогічних обставин просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 . Свою позицію захисник обґрунтував тим, що працівники поліції при оформленні матеріалів даного правопорушення, допустились порушень. Зокрема зазначив, що працівники поліції зупинили ОСОБА_1 безпричинно, через упереджене ставлення до нього працівника поліції. Як убачається з відеозапису з бодікамери, час запису на ній на три години раніше, ніж зазначено в протоколі. З відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 виписували направлення на проведення огляду в лікувальному закладі, і він не проти був би пройти такий огляд з працівниками поліції чи без них, оскільки на місці події ОСОБА_1 не визнавав, що перебуває в стані наркотичного сп`яніння.
З переглянутого апеляційним судом відеозапису видно, що ним зафіксовано події за участю водія ОСОБА_1 з моменту зупинки та до завершення складання протоколу. Із відеозапису вбачається факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а саме – «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 , його зупинка працівниками поліції, після чого у водія було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння. Запропоновано йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, на що, останній, відмовився та повідомив, що не буде проходити такий огляд. 
Даним відеозаписом спростовується заперечення сторони захисту з приводу того, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, оскільки з відео прослідковується чітка відповідь ОСОБА_1 про відмову від проходження озвученого працівником поліції огляду.
Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису стороною захисту не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.
Наявний в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відеозапис містить відеофайли, які є цілісними (кожний у свою чергу), безперервними (кожний у свою чергу) і повністю відтворюють обставини вчиненого ОСОБА_1 , правопорушення.
При цьому застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису передбачено у випадках, зазначених у ст.266 КУпАП.
Відповідно до «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення; охорони громадської безпеки та власності; забезпечення безпеки осіб; забезпечення публічної безпеки і порядку.
Указана Інструкція затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за № 28/32999.
Розділ ІІ Порядок застосування портативних відеореєстраторів та карт пам`яті до них, їх облік, зберігання та видача відеозаписів передбачає, що під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.
Увімкнення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Тому, в даному випадку, немає підстав уважати, що відеозапис вівся не безперервно, так як на ньому зафіксовано увесь перебіг події.
Надані відеоматеріали є в достатній мірі повними, чіткими та відображають обставини, які мають значення для вказаної справи.
Відповідно до вимог п.9 ч.1 ст.31, ст.40 Закону України «Про національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Апеляційний суд приходить до висновку, що керуючись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» - доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Щодо безпідставності зупинки транспортного засобом, то за наявним в матеріалах справи відеозаписом, вбачається факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, його зупинка працівниками поліції була здійснена з метою перевірки документів, про що було роз`яснено водієві.
Відповідно до ч. 2 ст.32 ЗУ «Про національну поліцію» у період дії воєнного стану та/або під час мобілізації (крім цільової) поліцейський має право вимагати в особи чоловічої статі віком від 18 до 60 років пред`явлення нею військово-облікового документа разом з документом, що посвідчує особу, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах.
Окрім того, взято до уваги, що ОСОБА_1 самостійно звернувся до КНП «Білогірська багатопрофільна лікарня», де було проведено дослідження на вміст наркотичних речовин без участі представника поліції, результати якого згідно з висновком № 23 від 03 грудня 2024 року – негативні.
Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція) та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17 грудня 2008 № 1103 (далі Порядок).
Ці нормативно-правові акти передбачають два види огляду: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу і лікарем в закладі охорони здоров`я.
Пунктом 6 Інструкції визначено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); - лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості для лікарів - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Згідно п. 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.
Відповідно до п.п. 6,7,8 Порядку, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. 
Відповідно до п.п. 7, 20, 22  Розділу 3 Інструкції  зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння  повідомляється  оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.
Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я. 
Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням цієї вимоги Інструкції вважаються недійсними.
Аналіз вищезазначених нормативно-правових актів дає підстави  дійти висновку, що огляд водія  транспортного засобу в закладі  охорони  здоров`я  проводиться  тільки в присутності поліцейського. Висновки щодо результатів медичного огляду осіб, які самостійно звернулись в заклади охорони  здоров`я  для проведення огляду на стан сп`яніння, в зв`язку з притягненням їх до адмінвідповідальності є недійсними.
З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги, як доказ відсутності вини ОСОБА_1 , висновок № 23 від 03 грудня 2024 року, згідно з яким ОСОБА_1 самостійно звернувся до КНП «Білогірська багатопрофільна лікарня», оскільки ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, а за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. 
Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини  ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.
Щодо аргументів сторони захисту про відсутність ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 та незаконної вимоги пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, що свідчить про порушення поліцейськими проведення такого огляду та вимог ст. 266 КУпАП, то слід зазначити наступне.
Приписами ч. 6 ст. 266 КУпАП визначено, що направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008р. № 1103 був затверджений Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду. Вказаний порядок визначає процедуру направлення водії транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду. В ньому, в свою чергу, є посилання на процедури, що мають бути врегульовані відомчими підзаконними актами.
Таким актом є Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкція).
Пунктом 4 розділу 1 Інструкції зазначено, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є: наявність однієї чи декількох ознак стану наркотичного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота), звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови, почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Згідно з пунктом 12 розділу ІІ вище вказаної Інструкції, передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. При цьому, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу обов`язкове. Форма направлення на огляд водія транспортного закладу наведена в додатку 1 до цієї Інструкції. Відтак проведення огляду особи на стан наркотичного сп`яніння поліцейським на місці зупинки транспортного засобу законом не передбачено.
Зазначене, поза розумним сумнівом, свідчить про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження,  відповідно до встановленого порядку, огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Посилання сторони захисту на інші порушення, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки подія та склад, вчиненого ним адміністративного правопорушення знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції.
Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено.
Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі правопорушника, правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність його вини у порушенні вимог п.2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Накладене на ОСОБА_1 стягнення за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.
З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови та закриття провадження у справі, у межах доводів апеляційної скарги, не вбачається.
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, 
п о с т а н о в и л а:
Постанову Білогірського районного суду Хмельницької області від 19 березня 2025 стосовно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Кучерука Т.М. - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького 
апеляційного суду                                        Л.М.Кулеша