ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 686/6427/25
Провадження № 33/820/425/25

Суддя Хмельницького апеляційного суду Вітюк І.В., за участю секретаря Цугеля А.В., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 – адвоката Фурмана Р.В. розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 травня 2025 року,
в с т а н о в и л а:

Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 06 травня 2025 року  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн. 60 коп. судового збору.

За постановою суду,  ОСОБА_1 01 березня 2025 року о 13 годині 57 хвилин в м. Хмельницькому по вул. Кирпоноса, 1, на порушення п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, керував автомобілем "ЗАЗ", номерний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння.

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову щодо ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Свої вимоги аргументує тим, що докази, на які послався суд першої інстанції, не можна вважати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи із наступного.
Вказує, що як вбачається з відеозапису з нагрудної камери працівників поліції, поліцейський запропонував  ОСОБА_1  пройти медичний огляд у спеціалізованому медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння без зазначення будь-яких ознак такого сп`яніння, а тому, на думку захисника, вимога поліцейського щодо проходження огляду на стан сп`яніння останнього не ґрунтувалась на вимогах закону.
Зазначає, що як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, поліцейськими порушено п.10 розділу 2 Інструкції, оскільки ними не складено акт огляду на стан сп`яніння, який мав бути складений у двох примірниках, один з яких вручається водію.
Стверджує захисник і про те, що на відеозаписі не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а зафіксовано лише бесіду з працівниками поліції та складання протоколу.
Крім цього, як встановлено матеріалами справи про адміністративне правопорушення, працівниками поліції не задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм ОСОБА_1 таких положень ПДР, які б відповідно до ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього.
Так, доказів на підтвердження факту правопорушення, а саме – керування транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, що б давало працівникам поліції право зупинити автомобіль та пропонувати особі пройти огляд на стан сп`яніння не надано.
Звертає увагу, що, всупереч чинному законодавству, ОСОБА_1 не відсторонено від керування транспортним засобом, про що свідчить відсутність в матеріалах справи відповідних документів.
Отже, працівником патрульної поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення грубо порушені вимоги КУпАП та Інструкції, а судом першої інстанції при розгляді справи на ці порушення не звернуто уваги, що в подальшому потягло за собою прийняття незаконного рішення.
Враховуючи вищевикладене, вважає, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, зазначає, що пропустив його з поважних причин, оскільки оскаржувану постанову Хмельницького міськрайонного суду від 06.05.2025 року про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП отримано апелянтом 18.05.2025 року.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши захисника на підтримку поданої апеляційної скарги з підстав наведених у ній, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови підлягає задоволенню, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою) правомочним розглядати скаргу.
З врахуванням того, що копію оскаржуваної постанови апелянт отримав 18 травня 2025 року, а апеляційну скаргу подав 26 травня 2025 року, апеляційний суд приходить до висновку про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 травня 2025 року та вважає за необхідне його поновити.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст.ст.252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вказані вимоги закону при розгляді даної справи судом першої інстанції виконані в повній мірі.

Фактичні обставини огляду, підстави та процедура його проведення, повністю узгоджуються з вимогами закону.
Дані відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції достатньо повно відображають обставини зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, узгоджуються із ними і не викликають жодних сумнівів у їх відповідності фактичним обставинам справи. Так, відеозапис містить необхідну інформацію щодо обставин, які підлягають встановленню, зокрема, фактичні дані, які вказують на те, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції. Під час спілкування з правопорушником працівники поліції виявили у нього ознаки наркотичного сп`яніння та запропонували проїхати на огляд в заклад охорони здоров`я.
Доводи апеляційної скарги з приводу того, що ОСОБА_1  не керував транспортним засобом не заслуговують на увагу, оскільки повністю спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом (REWL2147), на якому зафіксовано рух автомобіля «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого перебував саме ОСОБА_1 та який не заперечував факт керування ним транспортним засобом. 

Доводи сторони захисту про перевищення працівником поліції своїх службових обов`язків, яке полягає у незаконній зупинці транспортного засобу, що потягло безпідставне проведення огляду на виявлення стану наркотичного сп`яніння у водія, не приймаються судом до уваги в силу наступного. 
Апеляційний суд неодноразово зазначав, що законність підстави зупинки транспортного засобу не охоплюється диспозицією ст.130 КУпАП і дії працівників поліції щодо законності таких підстав можуть бути оскаржені в окремому порядку, зокрема, в адміністративному із наданням суду відповідних доказів на підтвердження таких обставин (зокрема, постанови у справах № 688/1959/20, №686/8878/20, №672/1223/23, № 686/28677/23). 
Предметом розгляду апеляційного суду у даній справі є оцінка дій працівників поліції при проведенні огляду на виявлення стану наркотичного сп`яніння у водія  ОСОБА_1 .
Саме встановлення порушень під час проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, є наслідком визнання його недійсним. 
Сторона захисту у поданій апеляційній скарзі не пояснила, яким чином правомірність дій працівників поліції щодо зупинки транспортного засобу знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд, з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння. 
При цьому, сторона захисту не була позбавлена можливості в установленому законом порядку, зокрема в адміністративному, оскаржити дії працівника поліції на предмет незаконної зупинки транспортного засобу та надати суду докази, які б підтвердили протиправність таких дій, чого не зробила. 
В свою чергу апеляційний суд позбавлений можливості збирати докази на підтвердження чи спростування наведених стороною захисту обставин чи впливати на сторону захисту при виборі моделі захисту.

Слід також наголосити, що відсторонення водія від керування транспортним засобом не є складовою частиною адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та не може впливати на склад адміністративного правопорушення за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про невручення ОСОБА_1 акту огляду на стан сп`яніння не можуть бути підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Твердження апелянта про порушення працівниками поліції порядку та процедури проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння апеляційний суд до уваги не приймає та вважає, що працівниками поліції дотримано вимоги закону під час проведення такого огляду.
Даних про те, що в справі неправильно застосовано норми матеріального права чи допущено порушення норм процесуального права при дослідженні місцевим судом доказів, перевіркою матеріалів справи не встановлено.
Доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.
Протокол про адміністративне правопорушення складений в силу ст.255 КУпАП уповноваженою на те особою, відповідає вимогам ст.256 КУпАП щодо місця, часу вчинення та суті адміністративного правопорушення, повністю узгоджується з даними, які містяться у відеозаписі, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, апелянтом не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.
Адміністративне стягнення на правопорушника накладено у відповідності до вимог ст.ст.33, 34 КУпАП України, з врахуванням його особи, ступеня та характеру скоєного, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП України. 
За таких обставин, враховуючи підвищену суспільну небезпечність правопорушень, пов`язаних з керуванням транспортними засобами у стані сп`яніння, апеляційний суд вважає, що накладене адміністративне стягнення є необхідним і достатнім для запобігання вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень. 
Таким чином, при апеляційному розгляді справи істотних порушень норм процесуального права не виявлено, підстав для скасування чи зміни постанови місцевого суду не встановлено. 
З огляду на викладене, керуючись ст. ст.293, 294 КУпАП, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 травня 2025 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника – без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Хмельницького
апеляційного суду                                                        І.В. Вітюк