Номер провадження: 33/813/1083/25
Номер справи місцевого суду: 522/18262/24 
Головуючий у першій інстанції Осіік Д. В. 
Доповідач Копіца О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2025 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., секретаря судового засідання Ровенко А.С., в присутності представника потерпілої ОСОБА_1 – адвоката Сафронюка П.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні його апеляційну скаргу на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 28.11.2024, якою стосовно:
ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
- було закрито провадження у справі про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку із спливом строків притягнення до адміністративної відповідальності
установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито у зв`язку із спливом строків притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до вказаної постанови суду, згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 145919, 08.10.2024 о 15:10 год., водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем NissanLeaf, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Святослава Караванського (Жуковського), м. Одесипід час здійснення розвороту на перехресті вул. Європейська та Святослава Караванського не увімкнув лівий покажчик повороту, чим дезорієнтував інших учасників дорожнього руху, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем MercedesBenzд.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням громадянки ОСОБА_1 . В результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 10.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.
Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі представник потерпілої Сафронюк П.В. не погодився із оскаржуваною постановою, зазначивши, що вона є незаконною, необґрунтованою та такою, що була складена із порушенням норм діючого законодавства,що призвело до неправильного вирішення справи з огляду на те, що суд помилково закрив провадження та дійшов помилкового висновку щодо відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.
Посилаючись на викладене, представник потерпілої Сафронюк П.В. просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та закрити провадження на підставі ст. 38 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.
У судовому засіданні апеляційного суду представник потерпілої Сафронюк П.В. підтримав свою апеляційну скаргу у повному обсязі та просив її задовольнити, водночас ОСОБА_2 до апеляційного суду не з`явився, однак про час та місце апеляційного розгляду справи був повідомлений належним чином під розписку. 
Враховуючи неявку ОСОБА_2 в судове засідання, апеляційний суд, з`ясувавши думку представника потерпілої Сафронюка П.В., який не заперечував щодо розгляду справи за відсутності ОСОБА_2 , керуючись вимогами ч. 1 ст. 268 та ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважає за можливе проводити апеляційний розгляд за його відсутності.
Заслухавши пояснення представника потерпілої Сафронюка П.В., який підтримав подану ним апеляційну скаргу, просив її задовольнити, повторно дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновку про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
Згідно із ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
За приписами ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до п. 10.1 ПДР України - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення та дослідивши матеріали справи, суд 1-ої інстанції в мотивувальній частині своєї постанови прийшов до висновку про те, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна).
Апеляційний суд з таким висновком суду не погоджується, водночас вважає обґрунтованими твердження представника потерпілого Сафронюка П.В. щодо наявності в діях ОСОБА_2 ознак складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, що підтверджується наступними доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 145919 (а.с.1), відповідно до якого 08.10.2024 о 15:10 год., водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем NissanLeaf, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Святослава Караванського (Жуковського), м. Одесипід час здійснення розвороту на перехресті вул. Європейська та Святослава Караванського не увімкнув лівий покажчик повороту, чим дезорієнтував інших учасників дорожнього руху, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем MercedesBenzд.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням громадянки ОСОБА_1 . В результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 10.1 ПДР України;
- схемою місця ДТП від 08.10.2024, якою зафіксовано розташування транспортних засобів-учасників ДТП на проїзжій частині, а також локалізація пошкоджень (а.с. 3);
- поясненнями водія ОСОБА_1 (а.с.4), відповідно до яких вона рухаючись вул. Єкатерининською, увімкнула лівий покажчик повороту, щоб повернути на вул. Жуковського, водночас, попереду неї рухався автомобіль NissanLeaf, д.н.з. НОМЕР_1 , який повертав також наліво, та коли вона вже була на розі вул.Жуковського та Єкатерининської, вказаний автомобіль в`їхав в її ряд, чим спричинив ДТП. Сам водій вказував, що він розвертався.
На переконання апеляційного суду, зазначені вище докази у повному обсязі узгоджуються між собою та доводять винуватість водія ОСОБА_2 у порушенні ПДР України, що призвело до ДТП, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Апеляційний суд також враховує, що додана до протоколу про адміністративне правопорушення схема дорожньо-транспортної пригоди у повній мірі відтворює місце зіткнення, містить місце знаходження автомобілів в момент зіткнення та їх напрямок руху, схема була складена та підписана усіма учасниками пригоди без зауважень, дані про пошкодження транспортних засобів також підтверджено їх підписами.
Водночас, стороною захисту в суді 1-ої інстанції клопотань про допит свідків та витребування відеозапису фіксації правопорушення не заявлялось, в той час як згідно протоколу про адміністративне правопорушення свідки під час складення матеріалів не залучались, а відеозапис у додатку до протоколу не зазначався, що свідчить про необґрунтованість висновку суду 1-ої інстанції в наведеній частині. 
Окрім того, ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, будь-яких клопотань про долучення, витребування або дослідження доказів у підтвердження наведеної в письмових поясненнях позиції не заявляв.
Наведене свідчить, що позиція ОСОБА_2 , пов`язана з наведенням доводів, які не підтверджені належними і достатніми доказами, та які не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту на власний розсуд з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.
Отже, висновки суду 1-ої інстанції в наведеній частині не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються дослідженими судом апеляційної інстанції доказами, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови суду.
Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що в мотивувальній частині постанови суд 1-ої інстанції дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, водночас в резолютивній частині - провадження закрив із інших підстав, зокрема, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, а саме: у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу, що також є безумовною підставою для скасування постанови суду 1-ої інстанції.
Враховуючи все вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що суд 1-ої інстанції, не забезпечивши повноту, всебічність та об`єктивність судового розгляду, проігнорувавши наявність вагомих доказів у справі, дійшов безпідставного та помилкового висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Приписами п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні – не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій – шостій цієї статті.
На підставі аналізу матеріалів справи вбачається, що правопорушення ОСОБА_2 було вчинене 08.10.2024, на підставі чого апеляційний суд погоджується із доводами представника потерпілої про те, що на момент розгляду справи, тобто станом на 19.06.2025, передбачені законом строки накладення стягнення спливли.
Разом із тим, питання щодо необхідності встановлення (не встановлення) винуватості при закритті справи за строками в національній судовій практиці є спірним.
Так, зі змісту вищенаведеної ч. 2 ст. 38 КУпАП вбачається, що закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов:
- вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення;
- сплив встановленого законом тримісячного строку.
Тобто, на переконання апеляційного суду, для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у зв`язку з його спливом необхідним є, поміж іншого, встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення – протиправної, винної дії чи бездіяльності.
При цьому, ч. 1 ст. 284 КУпАП передбачає, що по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених ст. 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що в резолютивній частині постанови при закритті провадження по справі у зв`язку зі спливом строків передбачених ст. 38 КУпАП, суд дійсно позбавлений можливості визнавати особу винуватою у вчинені правопорушення, натомість такі висновки повинні міститись в мотивувальній частині судового рішення.
Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.
Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга представника потерпілої Сафронюка П.В. підлягає частковому задоволенню, а постанова суду – скасуванню із прийняттям нової постанови, про закриття провадження у справі за підставами, передбаченими п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП з мотивів викладених вище.
Керуючись ст.ст. 7, 38, 247, 251, 252, 280, 283, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_1 – адвоката Сафронюка П.В. – задовольнити частково.
Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 28.11.2024, якою щодо  ОСОБА_2  закрито провадження у справі про вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрито, у зв`язку зі спливом строків притягнення до адміністративної відповідальності – скасувати.
Прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі про притягнення  ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                 О.В. Копіца