ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 601/537/25	Головуючий у 1-й інстанції Клим Т.П. 	
Провадження № 33/817/271/25 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія - ст.124 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2025 р.                                                                         м.Тернопіль

Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З. 
       за участі:
       - особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ;
       - захисника ОСОБА_1 - адвоката Зембри Є.Й.;
       - потерпілої ОСОБА_2 
       - представника потерпілої адвоката Сідорова В.М.

розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Зембри Є.Й. на постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 23 квітня 2025 року,

в с т а н о в и в:

       Постановою Кременецького районного суду Тернопільської області від 23 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
       Як визнав суд, ОСОБА_1 , який 25 січня 2025 року о 10:50 год. в м. Кременець по вул. Шевченка, 27, керував тз ГАЗ 3307 д.н.з. НОМЕР_1 , залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться і стану транспортного засобу повинен дотримуватись безпечної дистанції та безпечного інтервалу, не дотримавшись бокового інтервалу дистанції при об`їзді з права останній допустив зіткнення з автомобілем Audi д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Своїми діями порушив вимоги п.13.1, 13.3 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

       В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвокат Зембра Є.Й. вважає оскаржувану постанову суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою, винесеною без всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин події.
       В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що викладена в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду фабула адміністративного правопорушення передбачена статтею 124 КУпАП не відповідає дійсним обставинам ДТП та не враховує положень ПДР.
       Вказує, що причиною ДТП стала винна протиправна діяльність водія “Ауді” ОСОБА_2 , так як останньою було порушено правила дорожнього руху, адже остання увімкнувши лівий покажчик повороту, маючи намір здійснити поворот ліворуч, в момент коли кабіна транспортного засобу “Газ 3307” вже була в її полі зору праворуч, вона різко змінила напрямок руху повернувши кермо праворуч, при цьому не переконалась у безпеці свого маневру, не подавши відповідного світлового сигналу про зміну напрямку руху, продовжила рух чим здійснила наїзд у заднє ліве колесо автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , що і призвело до виникнення ДТП.
       Захисник вважає, що ОСОБА_1 вибрав безпечний боковий інтервал, який дозволяв йому закінчити об`їзд перешкоди, що свідчить про те, що наїзд автомобіля “Ауді” відбувся у заднє колесо автомобіля “Газ” після того як водій ОСОБА_2 різко змінила напрямок свого руху і повернула праворуч.
       Звертає увагу, що у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та інших матеріалах не зазначено розміру шкоди завданої власникам транспортних засобів, що само по собі виключає відповідальність за статтею 124 КУпАП.
       Також апелянт зауважує, що у схемі місця ДТП не відображено даних про боковий інтервал в момент зіткнення транспортних засобів, а також саме місце зіткнення, що є недопрацюванням працівників поліції під час оформлення матеріалів пригоди, які неможливо усунути під час розгляду справи у судовому засіданні, що підставою для закриття провадження у справі.
       Стверджує, що на даній ділянці дороги відсутня горизонтальна дорожня розмітка, а отже, відповідно до вимог ПДР, водії самостійно визначали кількість смуг на проїзній частині дороги, тому водій “Газ 3307” діяв у межах Правил дорожнього руху України, обравши достатній інтервал для об`їзду перешкоди за умови передбачуваної поведінки іншого водія.
       Сторона захисту вважає висновки суду першої інстанції про те, що при фактичному розміщенні автомобіля “Ауді” в межах 2,55 метра від право краю дороги та ширини автомобіля “Газ”, об`єктивно не існувало безпечного бокового інтервалу для здійснення об`їзду праворуч, оскільки такий висновок суду побудований на припущеннях.
       Наголошує, що якби водій автомобіля “Ауді” не здійснила небезпечне зміщення у праву сторону, увімкнувши своєчасно правий покажчик повороту, то ДТП б не відбулось, що в свою чергу свідчить про те, що ОСОБА_1 було вибрано достатній боковий інтервал між автомобілями і що він не міг передбачити, що транспортний засіб “Ауді” змінить напрямок руху у протилежний бік вже майже після завершення маневру об`їзду, і не мав можливості запобігти зіткненню.
       Враховуючи все вищезазначене, захисник переконаний, що відповідальність за ДТП повністю лежить на водієві автомобіля “Ауді”, оскільки її дії створили аварійну ситуацію та стали причиною зіткнення, що є прямим порушенням ПДР.
       Також апелянт зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які підтвердження, які б свідчили про заподіяння шкоди ОСОБА_2 , відтак відсутнє підтвердження правових підстав для визнання останньої потерпілою стороною.
       Просить скасувати постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 23 квітня 2025 року стосовно ОСОБА_1 та закрити провадження у справі за відсутністю у його діях події та складу адміністративного правопорушення.

       Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Зембру Є.Й., які підтримали подану стороною захисту апеляційну скаргу і, з викладених у ній мотивів, просять постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 23 квітня 2025 року скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП; потерпілу ОСОБА_2 та її представника — адвоката Сідорова В.О., які рішення місцевого суду вважають законним та обґрунтованим і тому просять залишити його без змін та відмовити у задоволенні апеляційної скарги; дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків; розглянувши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.
       Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. 
       Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. 
       З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
       Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, виходячи з положень ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
       Цих вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не дотримався.
       Аналіз наявних у справі доказів, що були предметом дослідження апеляційного суду, свідчить про передчасність та необґрунтованість висновку місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

       Відповідно до статті 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
       Умовою для настання адміністративної відповідальності за вказаною статтею є наявність причинного зв`язку між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.
       Виходячи зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 229818 від 25 січня 2025 року, який був предметом розгляду суду першої інстанції, водій ОСОБА_1 25 січня 2025 року о 10:50 год. в м. Кременець по вул. Шевченка, 27, керував транспортним засобом ГАЗ 3307 д.н.з. НОМЕР_1 , залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться і стану транспортного засобу повинен дотримуватись безпечної дистанції та безпечного інтервалу, не дотримавшись бокового інтервалу дистанції при об`їзді з права допустив зіткнення з автомобілем Audi д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , чим порушив пункти 13.1, 13.3 ПДР України.

       Проте, за результатом апеляційного розгляду, суд вважає, що викладені у протоколі обставини виникнення ДТП не відповідають фактичним обставинам справи.
       Відповідно до пункту 13.1 ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
       Згідно пункту 13.3 ПДР України під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.
       Таким чином, суд повинен встановити, чи допустив водій транспортного засобу “ГАЗ 3307”, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 вказані положення Правил дорожнього руху та чи перебуває таке порушення у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою.

       Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
       В матеріалах справи наявна схема місця ДТП, що мала місце 25.01.2025 р. на вул. Шевченка 27 в м. Кременець, складена працівниками патрульної поліції, яка містить графічно зображені та зафіксовані об`єкти про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів, транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини та інше), таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об`єктів, зображених на схемі, на зворотному боці схеми зазначено відомості про дані транспортні засоби та отримані ними пошкодження.         
       Виходячи з переліку видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортних засобів, отриманих унаслідок ДТП, внаслідок вказаної пригоди пошкоджено заднє ліве колесо автомобіля “ГАЗ 3307” та праве переднє крило, передній бампер з права та праве переднє колесо автомобіля “Ауді”.                                 (а. с.3)

       Відповідно до письмових пояснень водія транспортного засобу “ГАЗ”, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 від 25.01.2025 р. зазначено, що керуючи транспортним засобом в 10 год. 50 хв., проїжджаючи по вул. Шевченка м. Кременець, перед ним знаходився транспортний засіб, який здійснював маневр повороту ліворуч з увімкненим покажчиком повороту. ОСОБА_1 маючи можливість об`їхати машину праворуч, здійснив проїзд та побачив в дзеркало, що транспортний засіб “Ауді” почав рухатись змінюючи напрямок руху в його бік і заїхала йому в заднє колесо.
       Аналогічні пояснення ОСОБА_1 навів у суді апеляційної інстанції.
       Потерпіла ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції пояснила, що вона рухалась транспортним засобом Audi А4, д.н.з. НОМЕР_2 по вул. Шевченка м. Кременець в напрямку вул. Ясна, біля будинки № 27 по вул. Шевченка. Вона заздалегідь увімкнула покажчик повороту ліворуч та зупинилась, так як пропускала зустрічний транспортний засіб котрий перешкоджав їй здійснити маневр ліворуч. Оскільки зустрічний транспортний засіб не міг проїхати, вона змістилась вправо приблизно на 20 см. Після цього відбулося зіткнення з автомобілем “ГАЗ”. Чи включала вона покажчик правого повороту, зміщуючись вправо, не пам`ятає.

       З дослідженого судом відеозапису, який стороною захисту долучено до матеріалів справи, вбачається, що у дорожньо-транспортній ситуації, що склалася, автомобіль марки “Ауді” рухається по вул. Шевченка, в м. Кременець і за ним в попутному напрямку рухається автомобіль “ГАЗ 3307”. Згодом водій автомобіля марки “Ауді” подала сигнал лівого повороту, зайнявши положення у лівому краю проїзної частини дороги, маючи намір здійснити поворот ліворуч, після чого транспортний засіб “ГАЗ 3307” почав здійснювати маневр об`їзду перешкоди - автомобіля “Ауді”. В цей час, водій автомобіля “Ауді”, не увімкнувши покажчик правого повороту, різко змінює напрямок руху вправо і відбувається зіткнення вказаних транспортних засобів, зокрема — передня права частина транспортного засобу “Ауді” контактує із заднім лівим колесом транспортного засобу “ГАЗ 3307”.
       Як вбачається із матеріалів справи, на даній ділянці дороги відсутня горизонтальна дорожня розмітка, а отже, в силу вимог п.11.1 ПДР, водії самостійно визначають кількість смуг на проїзній частині.

       Апеляційний суд звертає увагу на положення п.1.4 ПДР України за змістом якого кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. 
       У відповідності до п.1.10 ПДР України безпечний інтервал — це відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються або між ним та іншими об`єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху; безпечна дистанція — це відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення маневру.

       З огляду на викладене, враховуючи механізм виникнення ДТП, відображений відеозаписом, апеляційний суд погоджується із доводами апелянта, що про вибір безпечного бокового інтервалу, який дозволяв ОСОБА_1 закінчити безпечно об`їзд перешкоди свідчить той факт, що зіткнення транспортного засобу “Ауді” відбулось у заднє колесо автомобіля “ГАЗ 3307” саме після того, як водій ОСОБА_2 різко змінила напрямок свого руху і здійснила маневр повороту праворуч праворуч, при цьому із увімкненим лівим покажчиком повороту. 
       За наведених обставин апеляційний суд приходить до переконання, що в матеріалах справи відсутні докази на предмет того, що водій автомобіля “ГАЗ 3307” ОСОБА_1 мав можливість чи повинен був передбачити маневр зміщення автомобіля “Ауді” вправу сторону в напрямку його руху, та вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки автомобіля або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
       Відтак, в діях водія ОСОБА_1 відсутні ознаки порушення вимог п.13.1 та п.13.3 ПДР України 
               
       З урахуванням наведеного, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дії водія ОСОБА_1 , перебувають у безпосередньому причинному зв`язку із виниклою дорожньо-транспортною подією.
       Тому, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а також у оскаржуваній постанові обставини, не відповідають дійсним обставинам виникнення дорожньо-транспортної пригоди за участі транспортних засобів під керуванням водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

       Доводи представника потерпілої про те, що габарити автомобіля “ГАЗ 3307” не дозволяли йому за будь-яких обставин безпечно об`їхати автомобіль “Ауді” у вказаній дорожній обстановці, суд вважає непереконливими, оскільки достатніх відомостей щодо таких розрахунків матеріали справи не містять і відповідні експертно-технічні дослідження у справі не проводились.
       
       Таким чином, аналіз матеріалів справи та доводів апеляційної скарги сторони захисту, дає підстави для висновку, що водій ОСОБА_1 не допустив порушень вимог п. 13.1; 13.3 Правил дорожнього руху, які перебували б у причинно-наслідковому зв`язку із зіткненням автомобілів під його керуванням та керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодженими.
       Узагальнюючи наведене, апеляційний суд констатує, що в матеріалах провадження відсутні належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, а протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими доказами, не є вичерпним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення. 
       
       З урахуванням викладеного, вважаю, що висновки суду першої інстанції, в силу неповноти проведеного судового розгляду, містять істотні суперечності щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за якою його Кременецьким районним судом притягнуто до адміністративної відповідальності.
       За змістом ст.62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.
       Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. 
Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.
       Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні достатні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, який розглядався судом першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. 

       Відтак, постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 23 квітня 2025 року відносно ОСОБА_1 , якою його визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, необхідно скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП. 

       Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, — 

п о с т а н о в и в:

       Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Зембри Є.Й. - задовольнити.
       Постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 23 квітня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП скасувати та закрити провадження в справі на підставі п. 1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя