П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

16 червня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 400/4334/24	

Перша інстанція суддя Малих О.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача                                                  Яковлєва О.В.,
суддів:                                                             Крусяна А.В., Шевчук О.А,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 березня 2025 року про відмову у задоволенні заяви про встановлення судового контролю, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - 

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2024 року, яке набрало законної сили, задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській, а саме:
- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо проведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 березня 2024 року з урахуванням індексації, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 року № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», з обмеженням пенсії максимальним розміром;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести перерахунок та виплачувати пенсію ОСОБА_1 з 01 березня 2024 року, відповідно до вимог ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням грошового забезпечення згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 про розмір грошового забезпечення від 06 квітня 2023 року № 9/1/2489, виходячи з 74% суми грошового забезпечення, з нарахуванням та виплатою щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000 грн, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14 липня 2021 року № 713, із врахуванням індексації згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» та постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 року № 185 «Про індексацію ненсійннх і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціальною захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.
При цьому, позивачем 15 січня 2025 року подано до суду першої інстанції заяву про встановлення судового контролю, так як позивач вважає, що рішення суду у даній справі перестало виконуватись належним чином з січня 2025 року.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 березня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви позивача.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою позивачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а тому просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову, якою задовольнити заяву.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції безпідставно не надано належної правової оцінки посиланням позивача на те, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2024 року перестало виконуватись пенсійним органом, а як наслідок помилково не встановлено судового контролю у даній справі.
В свою чергу, пенсійним органом подано відзив на отриману апеляційну скаргу у якому зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, а також про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду, а також правильність застосування судом норм процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що з 01 січня 2025 року розмір пенсії позивача визначено з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 03 січня 2025 року № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану».
Вказані обставини, які мали наслідком обмеження максимального розміру пенсії позивача, стали підставою для звернення позивача до суду із заявою про встановлення судового контролю у даній справі.
За наслідком розгляду отриманої заяви позивача, судом зроблено висновок про залишення її без задоволення, так як зменшення максимального розміру пенсії позивача не пов`язане з виконання судового рішення у даній справі, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, згідно ч. 2 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Згідно ч. 3 ст. 14 КАС України, невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно ч. 1 ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Згідно ч. 2 ст. 370 КАС України, невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно ч. 1 ст. 381-1 КАС України, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Згідно ч. 2 ст. 381-1 КАС України, суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 382-1 КАС України, суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.
Згідно ч. 2 ст. 382-1 КАС України, за наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Колегією суддів встановлено, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2024 року, яке набрало законної сили, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести перерахунок та виплачувати пенсію ОСОБА_1 з 01 березня 2024 року, відповідно до вимог ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», без обмеження пенсії максимальним розміром.
При цьому, вважаючи, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2024 року протиправно перестало виконуватись пенсійним органом з початку 2025 року, позивач звернувся до суду першої інстанції із заявою про встановлення судового контролю у справі.
В свою чергу, відмовляючи у задоволенні заяви позивача, судом першої інстанції встановлено, що позивачу обмежено максимальний розмір пенсії за наслідком набрання чинності постановою КМУ «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» № 1 від 03 січня 2025 року, а як наслідок таке обмеження виходить за межі предмету спору у даній справі.
Між тим, перевіряючи законність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції про залишення без задоволення заяви позивача, в межах вимог та доводів апеляційної скарги позивача, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
В даному випадку, з 03 січня 2025 року набрала чинності постанова КМУ «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» № 1 від 03 січня 2025 року (далі – Постанова КМУ № 1).
Згідно п. 1 Постанови КМУ № 1, у період воєнного стану у 2025 році пенсії (пенсійні виплати), призначені (перераховані) відповідно до Митного кодексу України, Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 р. № 379/95-ВР «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України» (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), розмір яких перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням коефіцієнтів до відповідних сум перевищення:
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 11 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,5;
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 11 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 13 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,4;
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 13 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 17 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,3;
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 17 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 21 розмір прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,2;
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 21 розмір прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,1.
Для осіб, пенсії яким призначено (перераховано) відповідно до актів законодавства, зазначених в абзаці першому цього пункту, та які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і в яких розмір пенсії, обчисленої відповідно до частини першої статті 27, абзацу другого частини першої статті 28 і статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, коефіцієнти застосовуються до відповідних сум перевищення пенсії, призначеної (перерахованої) відповідно до актів законодавства, зазначених в абзаці першому цього пункту, понад суму пенсії, обчислену відповідно до частини першої статті 27, абзацу другого частини першої статті 28 і статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно п. 3 Постанови КМУ № 1, ця постанова набирає чинності з дня опублікування та застосовується з 1 січня 2025 року.
Таким чином, застосоване до пенсії позивача обмеження її максимального розміру з 01 січня 2025 року пов`язане зі зміною нормативного регулювання у сфері пенсійного забезпечення, а саме є наслідком набрання чинності Постанови КМУ № 1.
При цьому, протиправне обмеження максимального розміру пенсії, яке встановлено судовим рішення у даній справі, не пов`язано із зазначеними змінами у сфері пенсійного забезпечення.
З іншого боку, колегія суддів зазначає, що прийняття нових нормативно-правових актів може бути окремою підставою для повторного накладення обмежень на максимальний розмір пенсій, призначених за ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Тому, колегія суддів, з урахуванням вищевикладених норм матеріального права та обставин справи, вважає, що припинення у січні 2025 року нарахування пенсії позивачу без обмеження її максимального розміру виходить за межі предмету спору у даній справі та не може досліджуватися у межах здійснення судового контролю у даній справі.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що між сторонами у даній справі, після виконання судового рішення, виник новий спір, не пов`язаний з даним спором, а як наслідок відсутні підстави для задоволення заяви позивача.
При цьому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм процесуального права не допустив, а як наслідок відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 329, 382-1 КАС України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 березня 2025 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

           Суддя-доповідач 		О.В. Яковлєв	
           Судді	  	А.В. Крусян    О.А. Шевчук