ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

10 червня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/20386/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Божко Л.А. (доповідач),
                               суддів:  Дурасової Ю.В., Олефіренко Н.А.,     
  
   розглянувши у порядку письмового провадження  апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.12.2024 в адміністративній справі №160/20386/24 (суддя Калугіна Н.Є.) за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про  визнання наказу протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,- 

в с т а н о в и В:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом (з урахуванням зміни предмету позову (заява від 01.08.2024), в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) від 15.07.2024 року № 333 в частині призову на військову службу під час мобілізації відповідно до мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНКОПП НОМЕР_3 );
- визнати протиправним та скасувати наказ військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_4 НОМЕР_5 АДРЕСА_1 ) в частині призначення до військової частини НОМЕР_1 державної спеціальної частини транспорту ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 . РНКОПП НОМЕР_3 , РНКОПП НОМЕР_3 );
- визнати протиправною бездіяльність військової частини № НОМЕР_1 в особі командира військової частини відносно військовослужбовця ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНКОПП НОМЕР_3 ) щодо нерозгляду його рапорту від 24.07.2024 року про звільнення з військової служби;
- зобов`язати військову частину № НОМЕР_1 в особі командира військової частини (ЄДРПОУ НОМЕР_4 АДРЕСА_2 ) розглянути рапорт військовослужбовця ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНКОПП НОМЕР_3 ) від 24.07.2024 року і прийняти рішення про звільнення від проходження військової служби ОСОБА_1 з урахуванням висновків суду.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.12.2024 адміністративний позов здоволено частково.  
Визнано протиправною бездіяльність військової частини № НОМЕР_1 в особі командира військової частини відносно військовослужбовця ОСОБА_1  щодо нерозгляду його рапорту від 24.07.2024 року про звільнення з військової служби.
Зобов`язано військову частину № НОМЕР_1 в особі командира військової частини  розглянути рапорт військовослужбовця ОСОБА_1  від 24.07.2024 року. 
У задоволенні іншої частини позову  відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1  подав  апеляційну скаргу, де просив скасувати рішення  суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
           Апеляційна скарга обґрунтована тим, що незалежно від дати отримання відповідачем наказу Міністерства економіки України від 11.07.2024 № 16573 ОСОБА_1 не міг бути позбавлений або обмежений в своєму праві на отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Таким чином суд не застосував положення статті 19; ст.. 58 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 19 Конституції України  передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені  Конституцією  та законами України.
          Статтею 65 Конституції України  встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відповідно до пункту 20 частини 1  статті 106 Конституції України  Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні"  у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1  статті 106 Конституції України,  Закону України "Про правовий режим воєнного стану"  введено в Україні воєнний стан, який триває до цього часу.
Указом Президента України №69/2022 від 24.02.2022 "Про загальну мобілізацію"  у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, оголошено загальну мобілізацію.
Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-XII  встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Стаття 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" №3543-XII  містить визначення понять "мобілізація" та "особливий період", згідно яких: мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.
Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
          Особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України. Загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій (ч.1, 2  ст.4 ЗУ №3543-XII).
Вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення (ч.5  ст.4 ЗУ №3543-XII).
Правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є  Конституція України,  Закон України "Про оборону України", цей та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти (ст.2 ЗУ №3543-XII).
Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII  здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України (ч.1  ст.1 ЗУ №2232-XII).
Згідно частини 5  статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-XII  від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
Частина 9  статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-XII  визначає такі категорії громадяни України щодо військового обов`язку: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;
резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) за направленням або за призовом (ч.2  ст.2 ЗУ №2232-XII).
Початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу (п.4 ч.1  ст.24 ЗУ №2232-XII).
Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим  Законом та Законом №3543-XII  (ч.1  ст.39 ЗУ №2232-XII).
Статтею 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" №3543-XII  встановлені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації. Громадяни зобов`язані, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.
Відповідно до частини 3  статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" №3543-XII  під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки).
Не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (абз.2 ч.1 ст.23 ЗУ №3543-ХІІ).
Бронювання військовозобов`язаних, які перебувають у запасі, здійснюється в мирний та у воєнний час  з метою забезпечення функціонування органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також підприємств, установ і організацій в особливий період (ст.24 ЗУ №3543-ХІІ).
Частиною 3 статті 25 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" №3543-ХІІ  передбачено, що порядок та організація  бронювання, переліки посад і професій військовозобов`язаних, які підлягають бронюванню на період мобілізації та на воєнний час, визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.
Під час дії воєнного стану бронювання військовозобов`язаних може також здійснюватися за списком військовозобов`язаних, поданим у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку відповідним органом державної влади, іншим державним органом, органом місцевого самоврядування, підприємством, установою, організацією, зазначеними в  частині першій  цієї статті.
Порядок бронювання військовозобов`язаних за списком військовозобов`язаних під час дії воєнного стану, затверджений  постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.2023 №76(Порядок №76).
Згідно з пунктом 2 Порядку №76 бронювання військовозобов`язаних, зазначених у пункті 1 цього Порядку, здійснюється згідно з рішенням Мінекономіки за списками військовозобов`язаних, які пропонуються до бронювання на період мобілізації та на воєнний час (список), погодженими Генеральним штабом Збройних Сил (військовозобов`язаних, які перебувають на військовому обліку в СБУ, Службі зовнішньої розвідки, - за списками, погодженими СБУ, Службою зовнішньої розвідки).
Відповідно до пункту 3 Порядку №76 керівники органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій відповідають за включення військовозобов`язаних працівників до списків, а також за відповідність облікових даних військовозобов`язаних, зазначених у списку, їх військово-обліковим документам.
          У разі потреби звіряння відповідності військово-облікових даних військовозобов`язаних, зазначених у списку, їх військово-обліковим документам здійснюється в установленому законодавством порядку.
Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений  постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487  (Порядок №1487), визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Згідно з пунктом 20 Порядку №1487 військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів.
Військово-обліковими документами є: для призовників - посвідчення про приписку до призовної дільниці; для військовозобов`язаних - військовий квиток або тимчасове посвідчення військовозобов`язаного; для резервістів - військовий квиток.
Таким чином, з метою реалізації права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації особа повинна надати військово-обліковий документ та інші документи, за результатами розгляду яких військовими органами комплектування та соціальної підтримки за місцем військового обліку приймається рішення про наявність або відсутність у особи права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
Пунктом 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154  (Положення №154) передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Приписами пункту 9 Положення №154 визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема:
оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам; здійснюють контроль за проведенням на підприємствах, у закладах освіти роботи з ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час.
Відповідно до пункту 79 Порядку №1487 районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема:
організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством; виявляють призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які проживають на території адміністративно-територіальної одиниці, проте не перебувають на військовому обліку; організовують оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, приписки до призовної дільниці, взяття на військовий облік, призначення на особливий період, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям; організовують та забезпечують зберігання облікової документації призовників, військовозобов`язаних та резервістів, персональних даних, які містяться в них.
Положенням пунктів 80 - 81 Порядку №1487 встановлено, що районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до затверджених розпорядженнями голів відповідних районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, міських голів планів щороку (у тому числі позапланово) перевіряють стан військового обліку в державних органах, органах місцевого самоврядування, а також на підприємствах, в установах та організаціях, в яких працюють військовозобов`язані, які заброньовані за цими органами, підприємствами, установами та організаціями на період мобілізації та на воєнний час, а також військовозобов`язані, яким видані мобілізаційні розпорядження. Решта державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій перевіряються один раз на чотири роки.
Взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, підрозділах Служби зовнішньої розвідки здійснюється за їх особистої присутності (крім випадків, визначених у пункті 15 цього Порядку).
          При цьому взяття на військовий облік, зняття або виключення з нього здійснюється за умови наявності паспорта громадянина України та військово-облікових документів, визначених у пункті 20 цього Порядку.
Районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, органи СБУ, підрозділи Служби зовнішньої розвідки беруть на військовий облік, знімають або виключають з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, у яких відсутні військово-облікові документи, лише після відновлення зазначених документів.
В той же час додатком №2 до Порядку №1487 є Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, пунктом 1 яких встановлено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні, зокрема:
- перебувати на військовому обліку за місцем роботи (навчання) - в центральних і місцевих органах виконавчої влади, в інших державних органах, в органах місцевого самоврядування, в органах військового управління (органах управління), військових частинах (підрозділах) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органах спеціального призначення, на підприємствах, в установах, організаціях, закладах освіти, закладах охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності;
- не змінювати місце проживання з моменту оголошення мобілізації та у воєнний час без дозволу керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів СБУ, Служби зовнішньої розвідки - без дозволу відповідного керівника);
- особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України  Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України  Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію;
- подавати щороку до 1 жовтня до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки документи, що підтверджують право громадян на відстрочку від призову на строкову військову службу.
Аналіз змісту наведених норм дає підстави для висновку, що не лише у військовозобов`язаного громадянина є обов`язок щодо повідомлення органів ТЦК про відповідне бронювання, а й органи ТЦК зобов`язані перевіряти та володіти інформацією щодо заброньованих осіб з метою недопущення протиправних дій  щодо особи.
Згідно з пунктом 3 Порядку №76 заброньованим військовозобов`язаним надається відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації (далі - відстрочка).
У рішенні Мінекономіки зазначається строк дії відстрочки, який не може перевищувати: строку проведення мобілізації - для військовозобов`язаних, зазначених в абзаці другому пункту 1 цього Порядку; шість місяців - для військовозобов`язаних, зазначених в абзацах третьому - п`ятому пункту 1 цього Порядку.
Матеріалами справи підтверджується, що  наказ Міністерства економіки України №16573 щодо бронювання Позивача виданий 11 липня 2024 року. Однак на час видання оскаржуваного наказу (тобто станом на 15.07.2024) наказ Міністерства економіки України № 16573 щодо бронювання Позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 надано не було і в матеріалах даної справи відсутні докази того, що такий наказ позивач надав до ТЦК.
Лист ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо наявності наказів відповідних міністерств стосовно бронювання військовозобов`язаних, серед яких і наказ Міністерства економіки України від 11.07.2024 №16573 щодо бронювання Позивача, був виданий лише 17.07.2024 (вих. №160/1/2684) і надійшов до ІНФОРМАЦІЯ_3 лише 18.07.2024 року (вх. № 14055).
Матеріали даної справи також містять лист Виробничого підрозділу «Дніпровське пасажирське вагонне депо» АТ «Українська залізниця» АТ «Укрзалізниця» від 25.07.2024 № 505, з якого вбачається факт отримання наказу Міністерства економіки України від 11.07.2024 № 16573 лише 17.07.2024 року, тобто після видання ІНФОРМАЦІЯ_3 оскаржуваного наказу.
Таким чином, оскільки позивач був призваний на військову службу 15 липня 2024 року під час мобілізації в умовах воєнного стану, то він втратив статус військовозобов`язаної особи і набув статусу військовослужбовця, а відтак наказ Міністерства економіки України від 11 липня 2024 року про бронювання позивача не є підставою для його звільнення з військової служби.
Статтею 316 КАС України  визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329  Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -                                                          
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  -залишити без задоволення. 
Рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.12.2024 р. - залишити без змін. 
                    Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених п. 2 ч. 5  ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
  
Головуючий - суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко