Справа № 133/282/25 
Провадження № 33/801/827/2025
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гуменюк О. О.
Доповідач: Матківська М. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 серпня 2025 року	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі судді Матківської М. В., 
розглянувши апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 
на постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 07 липня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, 

Встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 222105, який складено 16 січня 2025 року о 01 год 13 хв, - водій ОСОБА_1 15 січня 2025 року о 23 год 20 хв в м. Козятин по вул. Шевченка, 9, Хмільницького району, Вінницької області, керував транспортним засобом марки «Mazda 3», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія на стан сп`яніння проводився в медичному закладі в КП «Козятинська ЦРЛ», висновок № 21 позитивний – 0,67 проміле.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 07 липня 2025 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 605,60 грн. судового збору на користь держави в особі Державної судової адміністрації України.
В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки він пропущений з поважних причин, а саме внаслідок непроголошення постанови у судовому засіданні 07 липня 2025 року, виготовлення постанови лише 17 липня 2025 року та опублікування її в ЄДРСР лише 18 липня 2025 року та отримання копії постанови лише 22 липня 2025 року.
По суті ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, а провадження закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що на переконання правопорушника суд першої інстанції необґрунтовано не взяв до уваги пояснення свідків котрі підтвердили, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, а за кермом в той вечір перебувала інша особа – гр. ОСОБА_2 . Натомість суд взяв до уваги слова поліцейських, що є зацікавленими особами. 
ОСОБА_1 також вважає, що наявні в матеріалах справи відеозаписи не містять доказів керування ним транспортним засобом, та взагалі містять відомості про іншу особу, а тому не можуть бути допустимими. 
Правопорушник заперечує наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, вважає, що поліцейські не провели належним чином його огляд на місці зупинки, та як наслідок не зазначили про наявність таких ознак у протоколі.
Наголошує на тому, що він повідомляв поліцейським про вживання лікарського засобу «Корвалол», а тому прилад драгер міг працювати некоректно. При цьому зазначає, що він пройшов огляд на стан сп`яніння повторно у порядку самозвернення і відповідно до результатів якого ознак алкогольного сп`яніння не встановлено.
У судовому засіданні ОСОБА_1 і його захисник – адвокат Шиманський В. М. доводи викладені в апеляційній скарзі підтримали, просять поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду та задовольнити апеляційну скаргу, наголошуючи на тому, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом в той час, що зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному 16 січня 2025 року, про що він повідомив працівників поліції. Він не керував автомобілем, а за кермом був його товариш.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, у тому числі відеозапис події, дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає до задоволення, а апеляційна скарга до задоволення не підлягає з огляду на таке.
Відповідно до частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. 
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі щодо якої її винесено.
Згідно вимог статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Як свідчать матеріали справи оскаржувану постанову судом першої інстанції винесено 07 липня 2025 року (а. с. 37-39).
Копію постанови Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 07 липня 2025 року, згідно супровідного листа, надіслано ОСОБА_1 лише 21 липня 2025 року (а. с. 40).
Відповідно до заяви про ознайомлення з матеріалами справи від 21 липня 2025 року, ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами справи, у тому числі з оскаржуваною постановою, 22 липня 2025 року (а. с. 41). 
Апеляційну скаргу на постанову суду особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав 24 липня 2025 року. 
Такі обставини у сукупності вказують на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, а тому цей строк підлягає поновленню.
Відповідно до частини 7 статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, проте не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, згідно вимог статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
За правилами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно роз`яснень, наданих у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Згідно з пунктом 2.9. (а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вина ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується: 
- протоколом ЕПР1 № 222105 від 16 січня 2025 року, згідно якого водій ОСОБА_1  15 січня 2025 року о 23 год 20 хв в м. Козятин по вул. Шевченка, 9, Хмільницького району, Вінницької області, керував транспортним засобом марки «Mazda 3», д.н.з.  НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія на стан сп`яніння проводився в медичному закладі в КП «Козятинська ЦРЛ», висновок № 21 позитивний – 0,67 проміле (а. с. 3); 
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції з якого вбачається, що огляд в лікарні у зв`язку з виявленими ознаками, а саме запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка яка не відповідає обстановці (а. с. 4); 
- висновком КП «Козятинська ЦРЛ» щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, висновок огляду – ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння легкого ступеня – 0,67 проміле (а. с. 5). 
Обставини, відображені у письмових доказах, повністю підтверджуються доданим відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, що брали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 222105 від 16 січня 2025 року.
З`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, які узгоджуються між собою, апеляційний суд приходить до висновку про правильність та обґрунтованість висновку суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він перебував у стані алкогольного сп`яніння, який підтверджено відповідним висновком закладу охорони здоров`я та беззаперечно визнавав факт керування транспортним засобом, намагався продовжити рух з метою залишити його далі від проїжджої частини, що підтверджено протоколом про адміністративне правопорушення і відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції.
За змістом частин першої – другої статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно з частиною третьою цієї статті у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі – Інструкція).
Так, згідно з пунктом 2 розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з пунктом 3 розділу І Інструкції є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів.
Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.
Відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (пункт 6). 
Згідно пункту 4 розділу 10 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року № 1395 огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
З`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, які узгоджуються між собою, апеляційний суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується відповідним висновком закладу охорони здоров`я.
Доводи апеляційної скарги вказаних обставин не спростовують.
Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер інспекторів патрульної поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відеозапис належним та допустимим доказом, оскільки він отриманий у встановленому законом порядку та дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення. Даний відеозапис було зроблено з нагрудної відеокамери інспектора патрульної поліції, яка приймала участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.
При цьому апеляційний суд вважає неспроможними доводи апеляційної скарги про те, що відеозаписи містять відомості про іншу особу, а тому не можуть бути допустимими, оскільки суд при розгляді справи аналізує той об`єм доказів, який наданий суду. 
Надання разом із відеозаписами, що безпосередньо стосуються зафіксованого адміністративного правопорушення, окремих фрагментів із зображенням іншої особи не спростовує та не змінює змісту доказів у частині, яка стосується правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 . Зазначені відеоматеріали відповідають протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 222105 від 16 січня 2025 року та узгоджуються з іншими доказами у справі.
Зі змісту відеозаписів з нагрудних камер поліцейських убачається, що після зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 не заперечував факту керування автомобілем. На пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки він відмовився, зазначивши, що бажає пройти огляд у медичному закладі.
Після роз`яснення поліцейськими, що транспортний засіб залишається на місці зупинки, а сам він має прямувати до лікарні у службовому автомобілі, ОСОБА_1 сів за кермо автомобіля «Mazda 3», д.н.з. НОМЕР_1 , намагаючись перепаркувати його, при цьому висловився: «я поставлю під ворота», «ну, можна я під ворота поставлю». Після цього він вимкнув освітлювальні прилади, замкнув автомобіль та попрямував разом із поліцейськими до закладу охорони здоров`я.
У подальшому ОСОБА_1 пройдено огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, результат огляду: перебуває у стані алкогольного сп`яніння легкого ступеня – 0,67 проміле.
Отже, доводи апеляційної скарги щодо заперечення ОСОБА_1 факту керування транспортним засобом є безпідставними та підлягають відхиленню. Процесуальна поведінка правопорушника, який одразу після зупинки визнав керування автомобілем та намагався його перепаркувати, об`єктивно підтверджує встановлені обставини.
Крім того, апеляційний суд зазначає, що твердження правопорушника про нібито некерування транспортним засобом, висловлене вперше під час судового розгляду, суперечить фактичним даним та спростовується наявними доказами, а відтак розцінюється як спосіб уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.
За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано відхилив показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які є знайомими ОСОБА_1 , оскільки їхні пояснення не узгоджуються з установленими фактичними даними та не підтверджуються жодними належними доказами.
При цьому слід зазначити, що ОСОБА_2 , який, за твердженням правопорушника, нібито керував транспортним засобом, під час зупинки жодного разу не заявив про це, так само як і сам ОСОБА_1 . 
Відеозаписом з місця події зафіксовано перебування поруч із ОСОБА_1 на місці зупинки іншої невстановленої особи, однак жодних підтверджень його причетності до керування транспортним засобом також не встановлено.
Відповідно до ч. 3 ст. 256 КУпАП ОСОБА_1 мав можливість висловити свої зауваження щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема зазначити про те, що він не керував транспортним засобом, у графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» або у своїх письмових поясненнях.
Однак замість того, щоб зазначити про те, що він не був водієм, не керував транспортним засобом, ОСОБА_4 зазначив, що «алкогольні напої не вживав, я приймав медичний препарат від серця Корвалол».
Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо нібито некоректної роботи приладу «Драгер» у зв`язку з прийомом препарату «Корвалол», оскільки вони є надуманими та суперечать об`єктивним даним.
По-перше, лікарський засіб «Корвалол» випускається як у формі крапель на спиртовій основі, так і у формі таблеток. Водій транспортного засобу має усвідомлювати різницю між цими формами та враховувати можливі наслідки їх застосування при керуванні.
По-друге, відповідно до офіційної інструкції до препарату «Корвалол» у формі крапель, розміщеної у відкритому доступі, зазначено:
«Цей лікарський засіб містить 56 об. % етанолу. Мінімальна доза препарату (15 крапель) містить 254 мг етанолу, що еквівалентно 6,4 мл пива або 2,7 мл вина»;
«Корвалол приймають внутрішньо 2–3 рази на день по 15–30 крапель з водою або на шматочку цукру; у разі необхідності разова доза може бути збільшена до 40–50 крапель»;
«Корвалол містить фенобарбітал та етанол, тому може викликати порушення координації, зниження швидкості психомоторних реакцій, сонливість і запаморочення, у зв`язку з чим не рекомендується займатися діяльністю, що потребує підвищеної уваги, зокрема керувати автотранспортом».
Отже, посилання ОСОБА_1 на прийом « ОСОБА_5 » як на виправдання свого перебування у стані алкогольного сп`яніння є безпідставним та спрямованим виключно на введення в оману поліцейських та суду. При цьому навіть за умови вживання препарату у підвищених дозах його вплив на організм не може пояснити встановлений стан алкогольного сп`яніння.
Посилання правопорушника на те, що судом першої інстанції не було враховано тієї обставини, що він пройшов огляд на стан сп`яніння повторно у порядку самозвернення і відповідно до результатів якого ознак алкогольного сп`яніння не встановлено, апеляційний суд відхиляє.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 222105, ОСОБА_1 правопорушення вчинив 15 січня 2025 року о 23 год 20 хв. 
Матеріали справи дійсно містять Акт медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16 січня 2025 року № 23, складеного КП «Козятинська ЦРЛ» о 02 год 40 хв, згідно якого ОСОБА_1 тверезий (а. с. 25-26).
Проте, відповідно до вимог Інструкції № 1452/735 результат огляду на стан сп`яніння оформляється у формі висновку, щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння, що видається на підставі акта медичного огляду. Сам по собі акт медичного огляду не є доказом перебування чи неперебування у стані сп`яніння. 
Крім того, повторний огляд ОСОБА_1 проведено пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для огляду на стан сп`яніння. Акт складено 16 січня 2025 року о 02:40, а виявлено ознаки сп`яніння 15 січня 2025 року о 23:20 год.
Більше того, фактично необхідності проходити огляд на стан сп`яніння в порядку самозвернення у ОСОБА_1  не було, оскільки він уже пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, за результатами якого було складено відповідний висновок. Незгода з висновком огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, згідно ч. 3 ст. 266 КУпАП не передбачається.
При цьому встановлений ч. 4 ст. 266 КУпАП строк «не пізніше двох годин» з моменту виникнення підстав для проведення огляду стосується виключно першого, контрольного проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Інші доводи апеляційної скарги, які зводяться до голослівних зауважень на адресу працівників поліції та медичних працівників, а також до суб`єктивного трактування подій у вигідному для правопорушника світлі, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не мають правового значення, у зв`язку з чим не заслуговують на увагу.
Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Апеляційний суд враховує, що викладені в постанові висновки прийнятого рішення і його мотивування є достатніми й зрозумілими та відповідають вимогам закону. Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наведених доказів і викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.
Таким чином апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно; вина ОСОБА_1 доведена повністю, в зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та призначене судом адміністративне стягнення відповідає вимогам статті 33 КУпАП.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

Постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 07 липня 2025 року.
Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя	М. В. Матківська