ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2025 року	Львів	Справа № 260/1025/25 пров. № А/857/22547/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді:                                          Гудима Л.Я.,
суддів:                                                             Качмара В.Я., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2025 року, головуючий суддя – Плеханова З.Б., ухвалене у м. Ужгород, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії,-

                                              В С Т А Н О В И В:

Позивач – ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ГУПФУ в Закарпатській області, в якому просила: визнати протиправними дії (рішення, бездіяльність) щодо перерахунку (обчислення) щомісячного довічного грошового утримання мені - судді Закарпатського апеляційного суду у відставці ОСОБА_1 ; зобов`язати здійснити їй перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із суми суддівської винагороди 283118 грн, обчисленої з розрахуноковї величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб 3028 гривень.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що є суддею апеляційного суду у відставці та отримує довічне грошове утримання судді у відставці (далі також довічне утримання). 16 грудня 2024 року (та 19.12.2024 року - доповнення) подала до ГУ ПФУ в Закарпатській області заяву про здійснення їй перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із величини прожиткового мінімуму 3028 грн. Складові суддівської винагороди зазначені у довідці Закарпатського апеляційного суду від 10.03.2020 року за № 02.5-20/4869/2020 і містяться у матеріалах пенсійної справи. Таким чином, розмір довічного грошового утримання ОСОБА_1 повинен обчислюватись із суддівської винагороди зі суми 283118 грн. Згідно рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.10.2022 року та ст. 142 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» розмір довічного грошового утримання у позивача складає 62% суддівської винагороди. Тому, просила відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 01.01.2024 року в розмірі 62 % від суддівської винагороди, тобто зі суми 283 118 грн., що становить щомісячно 175 533 грн. 16 коп. Відповідач, розглянувши заяву, відмовив у перерахунку.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2025 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, оформлену листом від 25.12.2024 року № 5860-5777/М-02/8-0700/24 у здійсненні перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити ОСОБА_1 з 14.08.2024 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з суми суддівської винагороди із застосуванням розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених Законом України від 09 листопада 2023 року № 3460-IX «Про Державний бюджет України на 2024 рік» на 01 січня 2024 року 3028,00 грн  та з урахуванням наявного ОСОБА_1 стажу роботи на посаді судді; стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 1211,20 грн. 
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУПФУ в Закарпатській області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на порушення судом норм матеріального, процесуального права та дискреційних повноважень пенсійного органу, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. 
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що з 01.01.2024 року у суддів, які працюють на відповідних посадах, базовий розмір прожиткового мінімуму, з якого визначаються посадові оклади суддівської винагороди не змінювався і залишився на рівні 2102 грн, то підстав для перерахунку пенсії згідно ст. 142 Закону №1402 немає. Також вважає, що оскільки правовідносини щодо призначення, перерахунку та виплати пенсій належать до виключної компетенції та дискреційних повноважень Пенсійного фонду України, суд при здійсненні захисту прав та свобод особи не може перебирати на себе функції даного органу державної влади та втручатись в делеговані йому повноваження.
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. 
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Закарпатській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання згідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
10 березня 2020 року Закарпатський апеляційний суд видав довідку № 02.5-20/4869/2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. 
Згідно з вказаною довідкою станом на 18 лютого 2020 року суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці становила би 196537,00 грн, у тому числі:  посадовий оклад - 115610,00 грн, доплата за вислугу років (70%) - 80927,00 грн. Довідка видана на підставі: Законів України від 07.07.2010 року №2453-VI, від 02.06.2016 року №1402- VII «Про судоустрій і статус суддів», «Про Державний бюджет України на 2020 рік», «Про ефективне управління майновими правами право власників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» від 15.05.2018 року та рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 року №2-р/2020.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду № 260/3440/22 від 18 жовтня 2022 року, яке набрало законної сили 17.11.2022 року, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року згідно рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року за № 2-р/2020 у розмірі 62 відсотків суддівської винагороди, з врахуванням вже виплачених сум.
16 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до ГУПФУ в Закарпатській області із заявою, в якій просила розглянути дану заяву та прийняти відповідне рішення про здійснення її  перерахунку та виплату з 01 січня 2024 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи з посадового окладу судді апеляційного суду у розмірі 166540,00 гривень.
19 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до ГУПФУ в Закарпатській області із доповненням до заяви від 16.12.2024 року про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в якому просила здійснити їй перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 01.01.2024 року в розмірі 62 % від суддівської винагороди, тобто з суми 283118 грн, що становитиме щомісячно 175533 грн 16 коп.
Листом від 25.12.2024 року № 5860-5777/М-02/8-0700/24 Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області відмовило позивачу у задоволенні її заяви з огляду на те, що звернення судді за перерахунком щомісячного довічного грошового утримання здійснюється шляхом подання до органу, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання та довідки про суддівську винагороду судді відставці/довідки про винагороду судді Конституційного Суду України, в тому числі через вебпортал або засобами Порталу Дія з використанням судді електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, разом зі сканованими копіями документів, відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту  (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та й реквізитів), або надсилання поштою.
Не погодившись із таким рішення відповідача, позивач звернулася до суду.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01.01.2024 року (3028,00 грн).
Такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та є помилковими, виходячи з наступного.
Згідно приписів статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
У преамбулі Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України № 1402-VIII) закріплено, що він визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.
Частиною першою статті 4 Закону №1402-VIII встановлено, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.
Частиною другою статті 135 Закону № 1402-VIII, суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.
Відповідно до частини третьої статті 135 Закону № 1402-VIII(яка згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р/2020 від 11.03.2020 діє в редакції Закону № 1774-VIII) базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Частиною п`ятою статті 135 Закону № 1402-VIII встановлено, що суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків; більше 5 років - 20 відсотків; більше 10 років - 30 відсотків; більше 15 років - 40 відсотків; більше 20 років - 50 відсотків; більше 25 років - 60 відсотків; більше 30 років - 70 відсотків; більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.
Водночас пунктом 3розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 6 грудня 2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності 1 січня 2017 року, встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат, крім розрахунку щорічного обсягу фінансування статутної діяльності політичних партій.
До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.
Закон № 966-XIVдає визначення прожитковому мінімуму, закладає правову основу для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень.
Згідно зі статтею 1 цього Закону прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.
Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.
Частиною третьою статті 4 Закону № 966-XIV визначено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.
Так, за змістом абзацу четвертого статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб було встановлено у розмірі 3028 гривень, а згідно з абзацом п`ятим цієї статті прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - у розмірі 2102 гривні.
Отже, окремими приписами закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 01 січня 2024 року відповідно встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102 гривні саме для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді.
Колегія суддів наголошує, що наведені приписи цих законів є чинними, не визнавалися Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), а тому, застосовуючи їх для визначення посадового окладу позивача у спірних правовідносинах ТУ ДСА України в Закарпатській області діяло на законних підставах.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що питання, щодо правомірності застосування для розрахунку посадового окладу судді прожиткового мінімуму, визначеного законами Про Державний бюджет України на відповідний рік, починаючи з 2021 року, такої величини як «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді», неодноразово був предметом розгляду Касаційним адміністративним судом України.
Отже, з метою встановлення чіткого критерію вирішення судами спорів щодо застосування розрахункової величини для визначення посадового окладу суддів починаючи із 2021 року, Велика Палата Верховного Суду у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2025 року у справі № 240/9028/24 зробила правовий висновок, що починаючи з 2021 року у законах про Державний бюджет України на відповідний рік встановлювався на 1 січня відповідного календарного року грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.
Відповідно до правової позиції, наведеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2025 року, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, поняття якого наведено у Законі № 966-XIV. Цим Законом закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум. І приписами цього Закону судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.
Разом з тим, законодавець починаючи з 2021 року у законах про Державний бюджет України на відповідний рік не встановлював прожитковий мінімум стосовно суддів як соціальної демографічної групи. Окремими приписами цих законів встановлювався на 1 січня відповідного календарного року саме прожитковий мінімум для працездатних осіб для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 гривні.
Отже, цими законами не встановлювалася розрахункова величина, відмінна від тієї, що визначена спеціальним законом для визначення розміру суддівської винагороди, а власне визначалася ця величина встановлювався грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що безсумнівно, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, поняття якого наведено у Законі № 966-XIV. Цим Законом закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум. І приписами цього Закону судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулась до   ГУПФУ в Закарпатській області із доповненням до заяви від 16.12.2024 року про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в якому  просила здійснити її  перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 01.01.2024 року в розмірі 62 % від суддівської винагороди, тобто з суми 283118 грн., що становитиме щомісячно 175 533 грн. 16 коп.
Разом із тим, з урахуванням висновків, зазначених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2025 року у справі № 240/9028/24, суд апеляційної інстанції зазначає, що відмова  відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 01.01.2024 року в розмірі 62 % від суддівської винагороди, тобто зі суми 283 118 грн., що становить щомісячно 175 533 грн. 16 коп є правомірною.
З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, відтак такі задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Визначений цією правовою нормою обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального і процесуального права, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, через що судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового, яким в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

                                             П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області задовольнити, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2025 року у справі №260/1025/25 - скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Постанову разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи. 

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	В. Я. Качмар 	
 	 	Т. В. Онишкевич