Справа № 354/2178/24 
Провадження № 33/4808/474/25 
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП  
Головуючий у 1 інстанції Ваврійчук Т. Л. 
Суддя-доповідач Васильєв 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника адвоката Клострейх О.В. на постанову Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 17 січня 2025 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 17 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто судовий збір.
На вказану постанову суду 04.06.2025 року захисник адвокат Клострейх О.В. подала апеляційну скаргу після закінчення строку на апеляційне оскарження разом із клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження.
Клопотання обґрунтовує тим, що Яремчанський міський суд не повідомляв ОСОБА_1 про розгляд справи щодо притягнення його до адміністративної відповідальності та виніс постанову за його відсутності. 
До клопотання про поновлення строку адвокатом додано договір про надання правничої допомоги від 11.04.2025 року та ордер на надання правничої допомоги від 19.05.2025 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. 
Перевіривши апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на її оскарження, вважаю, що в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду слід відмовити та апеляційну скаргу повернути адвокату з наступних підстав.
Право особи на апеляційний розгляд справи відповідним чином унормовано у національному процесуальному законодавстві, у тому числі стосовно строків та кола осіб, які мають право подати апеляційну скаргу і вказані питання нерозривно пов`язані з правом на отримання вмотивованого рішення суду першої інстанції та із позитивним обов`язком суду надати можливість брати участь у судових засіданнях.
Так, згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Правом на апеляційне оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.
Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.
У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.
Право на апеляційний розгляд беззаперечно є важливим елементом, визначеного у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, права на доступ до суду.
Разом з тим, зі змісту матеріалів провадження вбачається, що постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 12 травня 2025 року ОСОБА_1 було відмовлено в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки не було встановлено поважних причин, які свідчили про те, що протягом вказаного строку він не мав можливості оскаржити судове рішення. 
Апеляційний суд вважав, що ОСОБА_1 не навів обставин, які реально перешкоджали своєчасному оскарженню та не цікавився результатом розгляду справи. 
Крім того, постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 28 травня 2025 року захиснику ОСОБА_1 адвокату Клострейх О.В. було відмовлено в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки не було встановлено поважних причин, які свідчили про те, що протягом вказаного строку ОСОБА_1 не мав можливості оскаржити судове рішення. Крім того, судом було зазначено, що ОСОБА_1 , за межами строку на апеляційне оскарження, уклав договір про надання правничої допомоги з адвокатом Клострейх О.В., яка звернулась з відповідною апеляційною скаргою. 
Апеляційний суд вказав, що відповідно до усталеної судової практики, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення не може бути подано адвокатом, який не приймав участь у розгляді провадження в якості захисника, отримав повноваження на надання правової допомоги вже після того, як рішення набуло законної сили і не мав права на апеляційне оскарження постанови суду протягом встановленого законом строку.
Однак, 04 червня 2025 року захисник ОСОБА_1 адвокат Клострейх О.В. повторно звернулася з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, в якій обґрунтовує поважність пропущеного ним строку тим, що суд першої інстанції не повідомив особу, яка притягнута до адміністративної відповідальності про розгляд даної справи та розглянув справу без його участі. 
Апеляційний суд враховує, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. ( справа «Брумареску проти Румунії») .
В основі принципу юридичної визначеності, як одного з істотних елементів принципу верховенства права, лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися.
Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. 
Разом з тим, обставини, на які посилається апелянт в обґрунтування поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення вже перевірялись апеляційною інстанцією та були визнані такими, що не свідчать про необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.
Апеляційний суд звертає увагу, що за таких обставин, апелянт має можливість звернутись з новим клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження тільки за умови, що у вказаному клопотанні він наводить нові правові підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження та вказує нові поважні причини, яким не було надано відповідну правову оцінку апеляційною інстанцією.
Однак, у цьому випадку апелянт повинен не тільки вказати, які саме причини перешкоджали йому своєчасно оскаржити судове рішення, надати відповідні дані, які підтверджують реальну існування вищевказаних причин, а і вказати, чому він не мав можливості зазначити вищевказані доводи раніше.
При вирішенні питання про поновлення строків на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення може бути подано тільки тим учасником судового розгляду, який мав право на оскарження судового рішення протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження.
Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення не може бути подано адвокатом, який не приймав участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення в якості захисника, отримав повноваження на надання правової допомоги вже після того, як рішення набуло законної сили і не мав права на апеляційне оскарження постанови суду протягом встановленого законом строку.
Апеляційний суд враховує, що право захисника на оскарження судового рішення має похідний характер та здійснюється в інтересах особи, яка обвинувачується у вчиненні правопорушення. 
Разом з тим, захисник є окремим процесуальним учасником судового розгляду, який самостійно, відповідно до принципу диспозитивності, здійснює свої повноваження. 
За таких обставин, питання про поновлення строку на оскарження судового рішення захисником безпосередньо пов`язано з наявністю в нього такого права протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження. 
Так, поновлення строку на апеляційне оскарження за своїм юридичним змістом полягає у відновлені права учасника судового розгляду на оскарження судового рішення, яке він втратив внаслідок поважних причин.
Разом з тим, не може бути відновлено право особі, яка взагалі не мала такого права, оскільки це суперечить принципу правової визначеності, відповідно до якого кожен з учасників судового розгляду діє в межах повноважень, які йому надані законом. 
Строк на апеляційне оскарження судового рішення повинен рахуватись з моменту ухвалення рішення суду, а не з часу укладення договору про надання правової допомоги з адвокатом. 
Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
Так, в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення адвокат Клострейх О.В. стверджує, що ОСОБА_1 пропустив строк на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки суд першої інстанції повинен був повідомити його про розгляд даної справи. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту матеріалів справи та зі змісту судового рішення вбачається, що ОСОБА_1 не був присутній в судовому засіданні суду першої інстанції. Проте йому було достовірно відомо про розгляд справи у суді, оскільки ОСОБА_1 знав існування відповідного провадження за яким він звинувачується у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Зокрема, відповідно до матеріалів провадження ОСОБА_1 повністю погодився із позитивним результатом огляду на стан сп`яніння, який становив 2,75 проміле та підписав відповідний документ та був ознайомлений зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення та отримав його копію, що підтверджується його власноручним підписом. При цьому, йому було повідомлено, що розгляд справи відбудеться в Яремчанському міському суді Івано-Франківської області. ( а.п.1,3)  Зі змісту матеріалів провадження вбачається, що справа  неодноразово призначалася до розгляду судом першої інстанції, який належним чином повідомляв особу, яка притягається до адміністративної відповідальності про час та місце розгляду справи. (а.с. 13, 15, 17, 22, 24). Крім того, матеріали провадження містять дані про те, що копію постанови суду було направлено в день ухвалення судового рішення особі, яку було визнано винуватою у вчиненні правопорушення. ( а.п.31)
Таким чином, в своєму клопотанні про поновлення строку, апелянт посилається на обставини, які він вже вказував у попередньому клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та яким вже було надано відповідну правову оцінку. 
Інших нових даних, які свідчать про те, що ОСОБА_2 пропустив строк на апеляційне оскарження постанови суду з поважних причин апелянт не наводить.
Апеляційний суд приймає до уваги доводи адвоката Клострейх О.В. щодо необхідності застосування висновків Європейського Суду з прав людини стосовно вирішення питання про поновлення строку на апеляційне оскарження. 
Разом з тим, апеляційний суд враховує, що не всі справи на які посилається апелянт стосуються зазначеного питання. 
В той же час, зі змісту рішення Європейського суду з прав людини по справі "Пономарьов проти України" від 3 квітня 2008 року  вбачається, що  суд прийшов до висновку, що надання дозволу апелянту подати повторну апеляційну скаргу зі спливом значного проміжку часу та після початку виконання рішення суду, свідчить про порушення національним судом принципу юридичної визначеності .
Рішеннями Європейського суду визначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України», справа «Трух проти України» ).
Апеляційний суд звертає увагу на те, що суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, якщо його було порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо).
Апеляційний суд виходить з того, що про поважність причини на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний та непереборний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.
Апелянт повинен довести, що вищевказані причини існували саме під час строку, який встановлений законом на оскарження судового рішення та діяли до часу його звернення з відповідною апеляційною скаргою.
Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набрало законної сили.
Разом з тим, апелянт у заявленому клопотанні про поновлення строку на оскарження постанови суду не зазначив причин, з яких він не міг вчасно подати апеляційну скаргу, не конкретизував, які саме поважні причини (непереборні обставини) завадили вжити відповідних дій для того, щоб дізнатись про стан відомого судового провадження, в тому числі і для того, щоб своєчасно оскаржити судове рішення суду першої інстанції. 
З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що адвокат Клострейх О.В. обґрунтовує необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на обставини, яким вже було надано відповідну правову оцінку судом апеляційної інстанції, враховуючи, що з часу ухвалення судового рішення пройшов доволі тривалий час і рішення суду набрало законної сили та підлягає до виконання, апеляційний суд вважає, що відсутні правові підстави для поновлення строку на оскарження постанови суду і апеляційна скарга, подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, підлягає поверненню апелянту.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Відмовити захиснику адвокату Клострейх О.В. в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 17 січня 2025 року.
Повернути апеляційну скаргу з додатками апелянту.

Суддя Івано-Франківського 
 
апеляційного суду                                                                        О.П. Васильєв